ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

09 липня 2025 року      
м. Харків

Справа № 631/83/24      
Провадження № 22-ц/818/1894/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання : Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 грудня 2024 року, постановлену суддею Мащенко С.В., -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 20.09.2024 року, прийнято позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 «Про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів» до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі.

18 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 , подала до суду клопотання про залишення позову без розгляду обґрунтовуючи його тим, що позивач, від імені та інтересах якої діє ОСОБА_4 на підтвердження своїх повноважень як представника надала копію довіреності від 23 березня 2023 року, виданої в місті Гданськ, Республіка Польща, й посвідченої ОСОБА_6 - консулом Консульства України в Гданську. Однак повноваження представника позивача ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , не підтвердженні належним чином, оскільки довіреності, видані громадянами України та посвідчені посадовими особами консульства (дипломатичного представництва) України за кордоном, підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей (Інформаційний лист Нотаріальної палати України від 26.09.2022 року «Щодо відсутності підстав для реєстрації довіреностей, посвідчених нотаріусами іноземних держав, у Єдиному реєстрі довіреностей»). Проте, звертаючись до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення пені по аліментах до відповідача ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_4 на підтвердження своїх повноважень надала тільки довіреність без даних щодо її реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Крім того, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 бути її представником лише з питань стягнення аліментів з батька її неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_2 . Оскільки позов поданий щодо стягнення неустойки (пені), тому просила позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 «Про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів» залишити без розгляду.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4 , - залишено без розгляду, з підстав п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України – позовну заяву, від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень ведення справи.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_8 , в особі представника ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справ.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд було повідомлено про те, що позивач  ОСОБА_8 перебуває за межами території України, а тому прибути до суду особисто та надати пояснення по справі не має змоги, у зв?язку із чим користується своїм правом брати участь через свого нового представника адвоката Громова А.В., яким через систему електронний суд було подано заяву про вступ представника у справу в режимі відеоконференції, яка не була судом розглянута.
Сторона позивача надала до суду всі наявні у неї оригінали доказів по справі.
Звертає увагу на те, позовна заява була підписана особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки представник діяла на підставі належним чином оформленої довіреності. 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_9 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву ОСОБА_1 , від мені та інтересах якої діє ОСОБА_4 , подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статі 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина сьома статті 177 ЦПК України).

Отже, позовна заява може бути складена, підписана та подана до суду як самим позивачем, так і його представником, якщо йому надані такі повноваження.

Згідно з частиною 1 статті 184 Цивільного процесуального кодексу України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

У разі, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, така заява повертається позивачеві (пункт 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України).
Передбачений пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України процесуальний наслідок суд застосовує до відкриття провадження у справі. Якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/1478/17 (провадження № 14-52цс19).

Відповідно до пунктів 2 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Розділом XV «Перехідні положення» Конституції України передбачено поступове запровадження інституту виключного представництва іншої особи адвокатом в судах всіх інстанцій.

У підпункті 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року.

Частиною 1 статті 58 вказаного кодексу визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

При цьому передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, й наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Відповідно до правил частини 1 та 2 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, як передбачено частиною 6 статті 19 зазначеного вище кодифікованого закону України для цілей цього кодексу малозначними справами є:
1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);
4) справи про розірвання шлюбу;
5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно із цим, приписом пункту 1 частини 4 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою, суд у відповідності до вимог статті 187 зазначеного кодифікованого закону в своїй ухвалі вказує за правилами якого позовного провадження слід розглядати справи: загального чи спрощеного.

З огляду на наведене та виходячи з матеріалів справи з єдиним унікальним № 631/83/24 (провадження № 2/631/287/24) судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, що надає можливість ОСОБА_10 як позивачу у справі за позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів мати представника, який не є адвокатом.

Як зазначено у частинах 1 – 3 статті 64 Цивільного процесуального кодексу України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордер і. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються Цивільним кодексом України.

Отже, повноважним представником сторони у справі, зокрема, позивача, може бути лише та фізична особа, яка має цивільну процесуальну правосуб`єктність.

Так, за правилом частини 1 і 2 статті 62 Цивільного процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Одночасно із цим, приписом частини 5 і 6 зазначеної вище статті передбачено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Матеріали справи свідчать, що у січні 2024 року Руденко Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На підтвердження своїх повноважень, ОСОБА_4 до позовної заяви, поміж іншого, було надано довіреність, посвідченої 23.03.2023 року в місті Гданськ Республіки Польща консулом Консульства України Кононенко Т. В. та зареєстрованої в реєстрі за номером № 570/4/588, із строком дії до 23 березня 2026 року, без права передоручення, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 бути її представником в усіх без винятку судах України, користуючись усіма правами, які надаються законом позивачу, з питань стягнення аліментів з батька неповнолітньої дитини довірителя – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 .

Однією із підстав для не прийняття повноважень представника позивача судом за вказаною довіреністю було те, що позивач ОСОБА_1 , видаючи довіреність, посвідчену консулом України, не уповноважила ОСОБА_4 звертатись в суд із питанням про притягнення відповідача до відповідальності за прострочення сплати аліментів на дитину.

Разом з тим, колегія суддів критично ставиться до даного висновку.

Вимоги про стягнення аліментів та вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів хоча і не є тотожними, проте пов`язані між собою. Стягнення аліментів - це вимога про надання матеріальної допомоги на утримання дитини, а стягнення пені - це санкція за несвоєчасну сплату аліментів.

Таким чином, вказані правовідносини є взаємопов?язані між собою, оскільки підставою для виникнення такої відповідальності є саме не сплата боржником аліментів.

Що стосується висновків суду в частині відсутності вказаної довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей.

Правилом частини 9 статті 62 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 38 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що консульські установи України вчиняють такі нотаріальні дії, в тому числі, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо), крім іпотечних договорів, договорів про відчуження та заставу житлових будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні.

Згідно статті 41 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.

При цьому, частиною 2 статті 39 вказаного Закону передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій консульськими установами встановлюється цим Законом, Консульським статутом України та іншими актами законодавства України.

Статтями 44, 45, 47,48 Констульського статуту України передбачено, що Консул вчиняє нотаріальні дії, передбачені законодавством України. Порядок вчинення нотаріальних дій консулом визначається Законом України "Про нотаріат" (3425-12), цим Статутом, Положенням про порядок вчинення нотаріальних дій консулом, яке затверджується Міністерством юстиції України і Міністерством закордонних справ України, а також іншими актами законодавства України.
Нотаріальні дії вчинюються у приміщенні консульської установи України. В окремих випадках нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеною установою.
Нотаріальні дії вчинюються в день пред`явлення всіх необхідних для цього документів, сплати консульського збору і відшкодування фактичних витрат.
Нотаріально посвідчувані угоди, а також заяви та інші документи підписуються в присутності консула, який вчинює нотаріальні дії. Якщо угоду, заяву чи інший документ підписано за відсутності консула, то особа, яка підписала такий документ, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею.
Консул, який вчинює нотаріальні дії, зобов`язаний роз`яснювати громадянам України їх права та обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій з тим, щоб юридична необізнаність та інші подібні обставини не могли бути використані їм на шкоду.

З метою підвищення рівня захисту майнових прав юридичних та фізичних осіб, подальшого вдосконалення роботи Єдиних та Державних реєстрів інформаційної мережі Міністерства юстиції України, наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року №111/5 затверджено Положення про Єдиний реєстр довіреностей (надалі – Положення №111/5).

Розділ ІІ Положення №111/5 регулює порядок реєстрації довіреностей.

Так, пунктом 2.1 Положення №111/5 передбачено, що обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, довіреності, прирівнювані до нотаріально посвідчених, та довіреності, посвідчені особами, які в умовах воєнного стану відповідно до законодавства мають право їх посвідчувати, а також відомості про припинення їх дії.
В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Єдиного реєстру реєстрація довіреностей (у тому числі їх дублікатів), посвідчених в нотаріальному порядку, та довіреностей, прирівнюваних до нотаріально посвідчених, а також відомостей про припинення їх дії проводиться протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

Згідно пункту 2.2 Положення №111/5 реєстрація довіреностей (їх дублікатів), посвідчених посадовими, службовими особами, перерахованими в частині 3 статті 245 Цивільного кодексу України, статті 38 (у разі відсутності доступу до Єдиного реєстру), частині другій статті 40 Закону України "Про нотаріат", а також відомості про припинення їх дії, здійснюється в Єдиному реєстрі за заявою довірителя про реєстрацію таких довіреностей.

Відповідно до пункту 1.2, Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджене Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 (надалі – Положення №142/5/310) вчинення нотаріальних дій покладається на консульських посадових осіб (далі - консул), які працюють в дипломатичних представництвах та консульських установах України.

Підпунктом 1 пункту 1.3 Положення №142/5/310 передбачено консулами вчиняються такі види нотаріальних дій, в тому числі, посвідчуються правочини (договори, заповіти, довіреності та ін.), крім іпотечних договорів, договорів про відчуження та заставу жилих будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, розташованого в Україні, а також крім договорів оренди, суборенди, емфітевзису земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

У пункті 3.5 Положення №142/5/310 наведений порядок посвідчення довіреностей.

Так, згідно пунктів 3.5.1 та 3.5.2 Положення №142/5/310 довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Представництво виникає на підставі договору, закону, акта юридичної особи та з інших підстав, установлених актами цивільного законодавства.
Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до п.3.5.3 Положення №142/5/310 довіреності (їх дублікати) на право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, а також довіреності, видані в порядку передоручення, їх скасування або припинення дії, підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей безпосередньо консулом, що має доступ до Єдиного реєстру довіреностей через інформаційну мережу Міністерства юстиції України або через Міністерство закордонних справ України відповідно до Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року № 111/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2006 року за № 1378/13252.

Згідно п.3.5.6 Положення №142/5/310 при посвідченні довіреності на ведення справи в суді консул роз`яснює довірителю, що вповноважена особа (представник) управі вчиняти від його імені усі процесуальні дії. Обмеження повноважень представника щодо вчинення конкретних процесуальних дій мають бути обумовлені в довіреності.

Отже, із вказаного положення вбачається, що вимоги щодо обов`язкової реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей безпосередньо консулом встановлені до довіреності на право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, а також довіреності, видані в порядку передоручення, їх скасування або припинення дії (п.3.5.3 Положення №142/5/310).

Вимог щодо обов?язкової реєстрації довіреності на ведення справи в суді, виданої в порядку п. п.3.5.6 Положення №142/5/310, вказаним положенням не передбачено.

Інформаційний лист Нотаріальної Палати України «Щодо відсутності підстав для реєстрації довіреностей, посвідчених нотаріусами іноземних держав, у Єдиному реєстрі довіреностей» від 26 вересня 2022 року, носить рекомендаційний характер та не є нормативно правовим актом.

Із змісту довіреності вбачається, що вона посвідчена консулом Консульства України в Гданську - Кононенко Т.В. у присутності ОСОБА_1 . Її особу консулом було встановлено та дієздатність перевірено. За посвідчення довіреності із ОСОБА_1 було стягнуто 125 польських злотих консульського збору.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №405/3360/17.

Крім того, як свідчать матеріали справи 28 листопада 2024 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Громовим А.В. було укладено договір про надання правничої/правової допомоги.

29 листопада 2024 року представником ОСОБА_3 було подано до суду заяву про вступ у справу як представника, в якій останній підтверджує, що ОСОБА_1 є позивачем у справі, проте остання не взмозі особисто з?явитися у судове засідання оскільки перебуває у Польщі.

Таким чином, адвокат позивача ОСОБА_3 підтвердив в суді першої інстанції волевиявлення позивача на подання даного позову.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З урахування викладеного, ухвала суду першої інстанції від 26 грудня 2024 року про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 ,– задовольнити.

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 грудня 2024 року – скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                                                               Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                                      О.Ю. Тичкова

                                                                                                                               В.Б. Яцина