ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/6597/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційні скарги Кам`янської міської ради та комунального підприємства Кам`янської міської ради «Комунальник» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року (суддя Олійник В.М.) в справі № 160/6597/25 за позовом керівника Кам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Кам`янської міської ради та комунального підприємства Кам`янської міської ради «Комунальник» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кам`янської міської ради та комунального підприємства Кам`янської міської ради «Комунальник» про:
визнання протиправною бездіяльності щодо провадження планової діяльності на існуючому звалищі сміття, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га, без затвердженого проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля протиправною;
зобов`язання вжити заходів щодо розробки, погодження та затвердження проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля при провадженні планової діяльності на існуючому звалищі сміття, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Кам`янської міської ради (код ЄДРПОУ 24604168) та комунального підприємства Кам`янської міської ради “Комунальник” (код ЄДРПОУ 36981122) щодо провадження планової діяльності на існуючому звалищі сміття, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га, без затвердженого проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля.
Зобов`язано Кам`янську міську раду (код ЄДРПОУ 24604168) та комунальне підприємство Кам`янської міської ради “Комунальник” (код ЄДРПОУ 36981122) вжити заходів щодо розробки, погодження та затвердження проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля при провадженні планової діяльності на існуючому звалищі сміття, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га.
В апеляційній скарзі Кам`янська міська рада просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Доводи апелянта наступні:
1. Суд першої інстанції, покладаючи на Кам`янську міську раду обов`язки, які не передбачені законом, порушив принцип юридичної визначеності; неправильно застосував положення Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», який набрав чинності лише 18 грудня 2017 року, до правовідносин, що виникли до його прийняття. Проектна документація для робочого проекту «Полігон ТПВ по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» розроблена у 2015 році, коли діяли Державні будівельні норми України ДБН В.2.4-2-2005 «Полігони твердих побутових відходів. Основи проектування», які набрали чинності з 1 січня 2006 року. Ці норми поширювалися на проектування нового будівництва, реконструкцію та рекультивацію полігонів ТПВ і передбачали необхідність розроблення матеріалів оцінки впливу на навколишнє середовище у складі проектної документації. Зазначені матеріали були розроблені та є складовою частиною проекту 2015 року. 
2. Відсутність факту реалізації розширення/реконструкції, що є підставою для застосування Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» до діючого об`єкта. Земельна ділянка площею 15,6005 га надана для будівництва об`єкта санування та дозавантаження існуючого звалища сміття. КП КМР «Комунальник» офіційно повідомило, що проект «Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» не реалізований, тому відсутні підстави для застосування Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
3. Судом першої інстанції не з`ясовано, чи було фактично здійснено розширення або реконструкцію, яка б підпадала під критерії «планованої діяльності» за Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
4. Відсутні докази дії полігону без будь-якого регулювання. Проєкт полігону існує з 2015 року, і на час його розробки екологічні вимоги дотримані за ДБН В.2.4-2-2005. Відсутні належні та допустимі докази, що полігон наразі приймає нові обсяги твердих побутових відходів або функціонує поза погодженими технічними умовами, встановленими для існуючого об`єкта. 
5. Суд першої інстанції помилково поклав обов`язок щодо розробки, погодження та затвердження проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля, на Кам`янську міську раду як орган місцевого самоврядування, який не є суб`єктом господарювання у розумінні Господарського кодексу України. Господарську діяльність на існуючому міському звалищі здійснює КП КМР «Комунальник», тому обов`язок щодо розробки проєкту та матеріалів оцінки впливу на довкілля лежить на КП КМР «Комунальник» як на суб`єкті господарювання, який безпосередньо провадить плановану діяльність. 
6. Місцеві ради безпосередньо не виконують господарські функції, делеговані комунальним підприємствам, які є окремими юридичними особами.
7. Невірне встановлено власника місця видалення відходів (МВВ). Згідно з копією паспорту МВВ (реєстраційний номер 187/77, дата реєстрації 11.11.2010), власником (здійснювачем експлуатації МВВ) вказано Дніпродзержинське комунальне автотранспортне підприємство 042802, код за ЄДРПОУ 03341701.
8. Неправильне тлумачення розрахункового терміну експлуатації МВВ, адже у паспорті МВВ чітко зазначено, що розрахунковий термін експлуатації (15-20 років) є можливим лише при впровадженні проєкту санування та дозавантаження звалища, а цей проєкт не був реалізований. Отже, термін експлуатації, обумовлений нереалізованим проєктом, не може вважатися таким, що сплив у безумовному порядку, і не є підставою для визнання бездіяльності міської ради. Проблема полягає у відсутності реалізації проєкту, відповідальність за яку несе безпосередній виконавець – КП КМР «Комунальник».
9. Прокуратура не довела існування екологічної шкоди, яка настала або є неминучою, внаслідок бездіяльності саме Кам`янської міської ради.
10. Суд першої інстанції не надав оцінки підставам і праву керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області права на звернення до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) та не звернув увагу на існування судового рішення від 03 червня 2019 року по справі №160/9859/18. 
В апеляційній скарзі КП КМР «Комунальник» просить скасувати рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що проектна документація для робочого проекту «Полігон ТПВ по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» розроблена у 2015 році та не підлягала обов`язковій оцінці впливу на довкілля у розумінні Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», який набрав чинності у 2017 році. 
Відповідно, вимога про необхідність проведення ОВД у 2025 році на підставі цього закону є юридично необґрунтованою, оскільки закон не має зворотної дії та не поширюється на правовідносини, що виникли до його ухвалення. 
У відзивах на апеляційні скарги прокурор просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд доходить висновку, що апеляційна скарга Кам`янської міської ради має бути задоволена частково, апеляційна скарга КП КМР «Комунальник» не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що під час моніторингу засобів масової інформації поліцейськими Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що на території міста Кам`янське знаходиться міське звалище сміття по вул. Дорожній, яке функціонує без висновку з оцінки впливу на довкілля та інших дозвільних документів у сфері управління відходами, що спричиняє екологічне забруднення значної території.
За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №12023041160001371 від 27.09.2023 року з правовою кваліфікацією за статтею 236 Кримінального кодексу України.
Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що КП ДМР “Комунальник”, правонаступником якого є КП КМР “Комунальник”, на підставі рішення сесії Дніпродзержинської міської ради від 30.03.2012 №434-21/VI видано державний акт серія ЯЯ № 054876 від 09.12.2012 на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1210400000:03:030:0156 площею 17,5067 га для будівництва об`єкта санування та дозавантаження існуючого звалища сміття.
У подальшому, рішенням Кам`янської міської ради від 03.04.2020 №1919-41/VII КП КМР “Комунальник” надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1210400000:03:030:0156 площею 17,5067 га на дві земельні ділянки.
У результаті поділу утворилась земельна ділянка з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га, яка відповідно до рішення Кам`янської міської ради від 29.05.2020 № 1954-42-/VI надана КП КМР “Комунальник” у постійне користування для будівництва об`єкта санування та дозавантаження існуючого звалища сміття.
У ході досудового розслідування вживались заходи щодо встановлення наявності технічної документації на існуюче звалище сміття.
Кам`янською окружною прокуратурою Дніпропетровської області встановлено порушення інтересів держави під час експлуатації звалища твердих побутових відходів (полігон) на території м. Кам`янського без висновку з оцінки впливу на довкілля та інших дозвільних документів у сфері управління відходами.
Так, на запит прокурора №56-614ВИХ-24 від 29.01.2024 КП КМР “Комунальник” листом від 20.03.2024 за №12/24 надало копію паспорта МВВ, розробленого КАТП 042802, та експертного звіту щодо розгляду проектної документації по робочому проекту «Полігон ТПВ по вул. Дорожній, м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» (проект так і не був реалізований).
КП КМР “Комунальник” підтверджено відсутність затвердженого в установленому законом порядку проекту місця видалення відходів та не повідомило про вжиття будь-яких природоохоронних заходів, в тому числі щодо захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контролю викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод  при функціонуванні міського звалища сміття.
Кам`янською окружною прокуратурою отримано інформацію від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №25/6-24/18907-23 від 07.12.2023 про те, що висновок з оцінки впливу на довкілля щодо планової діяльності з функціонування міського звалища сміття міністерством не видавався, вказане також підтверджено листом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації №2-4830/0/0261-23 від 06.12.2023 року.
У вересні 2018 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведено позапланову перевірки КП КМР “Комунальник” у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Перевірка проводилась за фактичним місцем проведення виробничої діяльності КП КМР “Комунальник”, а саме за адресою: вул. Дорожня, 64, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл., земельна ділянка з кадастровим номером 1210400000:03:030:0156 площею 17,5067 га.
Відповідно до паспорта МВВ на звалищі сміття проводяться операції з видалення відходів шляхом поховання в землі чи скидання (звалювання) на землю (на звалище тощо), код D1 (відповідно до переліків категорій відходів за матеріалом, груп відходів за небезпечними складниками, операцій з утилізації та видалення відходів, затверджених наказом Державної служби статистики України від 23.01.2015 №24), що відповідає операції з видалення відходів, передбаченої у додатку 1 до Закону України “Про управління відходами” - розміщення на поверхні чи в землі, у тому числі захоронення тощо, код Ш, існуюче звалище сміття у м. Кам`янському, розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га, підпадає під ознаки полігону твердих побутових відходів, його функціонування має значний вплив на довкілля, та його може бути віднесено до об`єктів оброблення відходів, що не є небезпечними, потужність менше 100 тонн на добу.
За результатами перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області складено акт №493/3-8/18 від 20.09.2018 року, відповідно до якого встановлено відсутність передбачених законом дозвільних документів, а також ідентифікація звалища сміття саме як полігону твердих побутових відходів, крім того, зафіксовано численні порушення природоохоронного законодавства, які допускаються КП КМР “Комунальник”, в тому числі встановлено, що проектна документації щодо влаштування полігону ТПВ із відповідними погодженнями, що включає санітарно-технічний паспорт та висновок з оцінки впливу на довкілля, відсутні.
Суд першої інстанції вважав, що функціонування існуючого звалища сміття у м. Кам`янському, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га, без затвердженого проекту та без висновку з оцінки впливу на довкілля суперечить чинному законодавству, а належним способом захисту порушеного права є необхідність зобов`язати Кам`янську міську раду та комунальне підприємство Кам`янської міської ради “Комунальник” вжити заходів щодо розробки, погодження та затвердження проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля при провадженні планової діяльності на існуючому звалищі сміття, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд визнає приведені висновки не в повній мірі обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що КП КМР «Комунальник» (раніше - КП ДМР «Комунальник») на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 30 березня 2012 року №434-21/VI видано державний акт серія ЯЯ № 054876 від 09 грудня 2012 року на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1210400000:03:030:0156 площею 17,5067 га для будівництва об`єкта санування та дозавантаження існуючого звалища сміття.
Проектна документація для робочого проекту «Полігон ТПВ по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» розроблена у 2015 році. 
Рішенням Кам`янської міської ради від 03 квітня 2020 року №1919-41/VII КП КМР «Комунальник» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1210400000:03:030:0156 площею 17,5067 га на дві земельні ділянки.
У результаті поділу утворилась земельна ділянка з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га, яка відповідно до рішення Кам`янської міської ради від 29 травня 2020 року № 1954-42-/VI надана КП КМР «Комунальник» у постійне користування для будівництва об`єкта санування та дозавантаження існуючого звалища сміття.
Відповідно до повідомлення КП КМР «Комунальник» від 20 березня 2024 року проект «Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» не реалізований. 
За інформацією Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №25/6-24/18907-23 від 07 грудня 2023 року висновок з оцінки впливу на довкілля щодо планової діяльності з функціонування міського звалища сміття не видавався.
Аналогічна інформація міститься у листі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації №2-4830/0/0261-23 від 06 грудня 2023 року.
Відповідно до паспорта МВВ на звалищі сміття проводяться операції з видалення відходів шляхом поховання в землі чи скидання (звалювання) на землю (на звалище тощо), код D1 (відповідно до переліків категорій відходів за матеріалом, груп відходів за небезпечними складниками, операцій з утилізації та видалення відходів, затверджених наказом Державної служби статистики України від 23.01.2015 №24).
Актом перевірки Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області складено №493/3-8/18 від 20 вересня 2018 року, встановлено відсутність передбачених законом дозвільних документів, а також ідентифікація звалища сміття саме як полігону твердих побутових відходів, крім того, зафіксовано порушення природоохоронного законодавства, які допускаються КП КМР «Комунальник», в тому числі встановлено, що проектна документації щодо влаштування полігону ТПВ із відповідними погодженнями, що включає санітарно-технічний паспорт та висновок з оцінки впливу на довкілля, відсутні.
Стосовно питання наявності у прокурора компетенції на звернення до суду з цим позовом, що ставиться під сумнів Кам`янською міською радою, суд вважає за необхідне зауважити наступне.
Згідно зі статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У частинах третій та четвертій статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Зазначені норми поширюються на всі стадії адміністративного судового процесу, стосуються позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг.
Отже, реалізація прокурором права на подання позову в інтересах держави потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).
Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).
Зі змісту частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.
Таке нездійснення захисту полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Водночас здійснення захисту неналежним чином полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Проте неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача/відповідача.
Суд зазначає, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.
Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 826/13768/16.
Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року №1264-XII (далі - Закон № 1264-ХІІ), статтею 20-2 якого визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Цією нормою установлено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля, про стратегічну екологічну оцінку, про моніторинг, звітність та верифікацію викидів парникових газів; про поводження з відходами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України (далі - Положення №275), пунктом 1 якого передбачено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
При цьому, згідно із положеннями цього нормативного документу саме Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі, поводження з відходами, небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.
Згідно з підпунктом 2 пункту 4 Порядку № 275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань  здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, з питань запобігання утворенню та управління відходами, зокрема щодо: збирання, перевезення, оброблення відходів; дотримання суб`єктом господарювання у сфері управління відходами умов, встановлених дозволом на здійснення операцій з оброблення відходів; подання декларацій про відходи; ведення обліку відходів та подання звітності; дотримання правил і режиму експлуатації об`єктів оброблення відходів; перевезення небезпечних відходів через територію України та транскордонних перевезень небезпечних відходів; виконання планів і програм у сфері управління відходами; своєчасного та повного виконання заходів із захисту земель від засмічення та забруднення відходами.
Отже діяльність щодо поводження із відходами є об`єктом контролю у сфері захисту довкілля та природних ресурсів і такий контроль уповноважені здійснювати органи Державної екологічної інспекції України.
Підпунктом 5 пункту 4 Порядку № 275 Держекоінспекція звертається до суду із позовом щодо:
обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин;
визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища;
тимчасової заборони (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля.
Підставою для визначення права прокурора на звернення до суду з цим позовом є встановлення факту невжиття Держекоінспекцією дій щодо захисту інтересів держави. 
Враховуючи невжиття Держекоінспекцією щодо захисту інтересів держави, які охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, зокрема, у таких сферах, як охорона навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, та екологічних прав, оскільки відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, суд вважає, що у цій справі подання прокурора адміністративного позову мало на меті захист інтересів держави.
Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 28 лютого 2023 року у справі №380/9160/21. 
Стосовно суті позовних вимог суд зауважує, що спірним в цій справі є питання наявності підстав для розробки, погодження та затвердження проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля при провадженні планової діяльності на існуючому звалищі сміття, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правові, організаційні, економічні засади діяльності щодо запобігання утворенню, зменшення обсягів утворення відходів, зниження негативних наслідків від діяльності з управління відходами, сприяння підготовці відходів до повторного використання, рециклінгу і відновленню з метою запобігання їх негативному впливу на здоров`я людей та навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про управління відходами» від 20 червня 2022 року №2320-IX (далі - Закон № 2320-ІХ), відповідно до пункту 31 статті 1 якого управління відходами - комплекс заходів із збирання, перевезення, оброблення (відновлення, у тому числі сортування, та видалення) відходів, включаючи нагляд за такими операціями та подальший догляд за об`єктами видалення відходів. 
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2320-ІХ, полігон - місце захоронення відходів, призначене для їх розміщення на поверхні чи під поверхнею (підземне) землі, включаючи:
внутрішні місця для видалення відходів, на яких утворювач відходів - суб`єкт господарювання здійснює видалення власних відходів на місці утворення;
постійні місця, на яких відходи розмішуються понад один рік.
Відповідно до статті 40 № 2320-ІХ захоронення відходів здійснюється на полігонах, що відповідають вимогам законодавства та технологічне обладнання яких забезпечує захист ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контроль викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод. Суб`єкт господарювання, що здійснює управління полігоном, повинен мати дозвіл на здійснення операцій з оброблення відходів.
Згідно зі статтею 51 Закону №1264-ХІІ обов`язок забезпечувати екологічну безпеку людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище покладається на суб`єктів не тільки під час проектування та будівництва об`єктів, а й протягом всього часу їх експлуатації.
Пунктами 1.1-1.3, 1.8-1.10 2.1-2.8, 5.1-5.4 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01 грудня 2010 року №435, установлено, що правила експлуатації полігонів побутових відходів є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, які здійснюють діяльність, пов`язану з експлуатацією та утриманням полігонів побутових відходів. 
Ці Правила поширюються на полігони, що діють та нові полігони, прийняті в експлуатацію відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461.
Полігон побутових відходів - інженерна споруда, яка призначена для захоронення побутових відходів і повинна запобігати негативному впливу на навколишнє природне середовище і відповідати санітарно-епідеміологічним і екологічним нормам.
Роботи на полігонах побутових відходів виконуються відповідно до затвердженого проекту.
Полігони ТПВ необхідно проектувати на основі інженерних та екологічних вишукувань.
При проектуванні полігонів ТПВ повинні бути передбачені:
- рішення, що забезпечують експлуатаційну надійність, економічність, мінімальне відчуження земельних та інших природних ресурсів і обов`язкове повернення тимчасово відчужуваних земель для подальшого господарського використання;
- розроблення матеріалів оцінки впливу на навколишнє середовище згідно з ДБН А.2.2-1;
- інженерні заходи, що забезпечують стійкість полігона як споруди, його довговічність і безпеку навколишнього середовища;
- вимоги щодо безпеки життя і здоров`я людини.
Залежно від особливостей розміщення полігонів ТПВ у рельєфі виконують: комплекс інженерних, екологічних і санітарно-гігієнічних вишукувань, оцінку впливу на навколишнє середовище, включаючи середовище життєдіяльності людини, розробку конструктивних і технологічних проектних рішень, обґрунтування заходів щодо зменшення або ліквідації негативного впливу на навколишнє середовище та розвитку небезпечних геологічних процесів і явищ, а також забезпечення експлуатаційної надійності полігонів ТПВ.
Проект полігона ТПВ згідно з ДБН А 2.2-3 має включати розділ оцінки впливу на навколишнє середовище.
Відповідно до паспорта МВВ на звалищі сміття проводяться операції з видалення відходів шляхом поховання в землі чи скидання (звалювання) на землю (на звалище тощо), код D1 (відповідно до переліків категорій відходів за матеріалом, груп відходів за небезпечними складниками, операцій з утилізації та видалення відходів, затверджених наказом Державної служби статистики України від 23.01.2015 №24).
За позицію відповідачів у 2015 році розроблялась проєктна документація для робочого проекту «Полігон ТПВ по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)».
Разом з тим, відповідачами не надано доказів, що проєкт «Полігон ТПВ по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» був затверджений в установленому законом порядку.
В матеріалах справи відсутні докази, що діяльність КП КМП «Комунальник» на полігоні побутових відходів здійснюється відповідно до затвердженого проєкту.
Більш того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі № 160/9859/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року, за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Комунальник» про часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг та за зустрічною позовною заявою Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Комунальник» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування акту установлено, що проектна документація щодо влаштування полігону твердих побутових відходів по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ з відповідними погодженнями, що включає санітарно-технічний паспорт та висновок з оцінки впливу на довкілля відсутні, що є порушенням вимог ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 01.12.2010 р. за № 435, ст. 35-1 Закону України «Про відходи».
Відтак, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що функціонування існуючого звалища сміття у м. Кам`янському, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 1210400000:03:030:0211 площею 15,6005 га, без затвердженого проекту суперечить чинному законодавству.
Стосовно наявності підстав для отримання висновку оцінки впливу на довкілля суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, визначає Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23 травня 2017 року № 2059-VIII (далі — Закон № 2059-VIII).
Закон № 2059-VIII введено в дію 18 грудня 2017 року.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 2059-VIII здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає, зокрема, управління відходами.
Друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає, зокрема, об`єкти оброблення відходів, що не є небезпечними, потужністю менше 100 тонн на добу.
Згідно із наведеними у пунктах 3, 21 частини першої статті 1 Закону визначеннями, видалення відходів - операція, що не є відновленням відходів, навіть якщо одним із наслідків такої операції є використання речовин або енергії;
перелік операцій з видалення відходів наведено в додатку 1;
оброблення відходів - операція з відновлення або видалення відходів, включаючи підготовку відходів до таких операцій.
Додатком 1 до вказаного Закону передбачено, що розміщення на поверхні чи в землі, у тому числі захоронення тощо, є однією з операцій з видалення відходів.
На думку апелянтів, оскільки робочий проєкт «Полігон ТПВ по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» розроблявся у 2015 році, коли діяли Державні будівельні норми України ДБН В.2.4-2-2005 «Полігони твердих побутових відходів. Основи проектування», які набрали чинності з 1 січня 2006 року, ці норми поширювалися на проектування нового будівництва, реконструкцію та рекультивацію полігонів ТПВ і передбачали необхідність розроблення матеріалів оцінки впливу на навколишнє середовище у складі проектної документації. Зазначені матеріали були розроблені та є складовою частиною проекту 2015 року, тому  положення Закону № 2059-VIII, не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли до його прийняття.
Суд відхиляє такі аргументи апелянтів з тих підстав, що проєкт «Полігон ТПВ по вул. Дорожній м. Дніпродзержинськ. Реконструкція (санування та дозавантаження існуючого звалища сміття)» хоча і розроблявся у 2015 році, тобто до набрання чинності Законом № 2059-VIII, проте не був затверджений, отже наявність у складі незатвердженого проєкту матеріалів оцінки впливу на навколишнє середовище не дає підстави вважати, що проведено оцінку впливу на довкілля полігону твердих побутових відходів.
Суд визнає необґрунтованим посилання апелянта Кам`янської міської ради на необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 грудня 2024 року у справі № 160/14062/22, в тій частині, що Закон №2059-VIII поширюється на діючі об`єкти лише при розширенні та зміні, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності, через відмінність правовідносин порівняно із справою, що зараз переглядається в апеляційному порядку.
Суд зауважує, що спірним у справі № 160/14062/22 було питання необхідності оцінки впливу на довкілля вже введеного в експлуатацію промислового об`єкта.
В цьому ж випадку судом установлено здійснення діяльності на полігоні твердих побутових відходів без відповідних дозвільних документів.
Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2024 року у справі № 420/6045/21 зауважено, що відсутність у власника місця видалення відходів затвердженого проєкту полігону твердих побутових відходів, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на навколишнє середовище, геологічні та інженерні вишукування, а також відсутність обладнання полігону ТПВ відповідними інженерними системами збору та зберігання відходів, очисними спорудами, системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, як це передбачають будівельні норми і правила експлуатації полігонів, є порушенням законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Разом з тим, суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність у Кам`янської міської ради обов`язку із вжиття заходів щодо розробки, погодження та затвердження проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля, при провадженні планової діяльності на існуючому звалищі сміття.
Судом встановлено, що фактично КП КМР «Комунальник» здійснює ведення господарської діяльності на існуючому міському звалищі відповідно до рішення Дніпродзержинської міської ради від 22 березня 2011 року №74-05/VI. 
Господарська діяльність здійснюється з метою вирішення питання щодо поводження з твердими побутовими відходами на території міста Кам`янське, обмеження їх шкідливого впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людини, на виконання першочергових природоохоронних заходів Програми виходу з екологічної кризи міста Дніпродзержинськ на 2011-2015 роки.
Відповідно до статуту КП КМР «Комунальник», затвердженого рішенням Кам`янської міської ради від 16 грудня 2016 року №550-12/VII, основними напрямками діяльності підприємства згідно з чинним законодавством є:
- комплекс робіт щодо збирання, транспортування, утилізації та знешкодження твердих побутових відходів, відлову бродячих тварин, їх знешкодження та захоронення трупів тварин (пункт 2.2.11);
- утримання та експлуатація місць зберігання та захоронення твердих побутових відходів (пункт 2.2.12);
- виконання робіт по утриманню, поточному ремонту та прибиранню полігонів для твердих побутових відходів, сміттєперевантажувальних та зливних станцій, сміттєпереробних заводів, громадських туалетів, карантинних майданчиків, кладовищ для тварин (пункт 2.2.34).
Раніше господарську діяльність на існуючому міському звалищі проводило Дніпродзержинське комунальне автотранспортне підприємство 042802, яким розроблено паспорт місця видалення відходів (реєстраційних номер 187/77, дата реєстрації 11.11.2010) (далі - паспорт МВВ).
Відповідно до паспорта МВВ власником МВВ визначено «Дніпродзержинська міська рада Дніпродзержинське комунальне автотранспортне підприємство 042802».
Порядком ведення реєстру місць видалення відходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року №1216, який був чинним на час видачі паспорту МВВ у 2010 року (втратив чинність 01 січня 2025 року), передбачено, що власник місць (чи об`єктів) видалення відходів - будь-яка фізична або юридична особа, що здійснює видалення відходів на законних підставах, у тому числі виробник відходів.   
Відтак, власником МВВ є особа, що здійснює діяльність з видалення відходів, якою у контексті спірних правовідносин є саме КП КМР «Комунальник», а не Кам`янська міська рада.
Відповідно до статті 51 Закону № 1264-ХІІ обов`язок забезпечувати екологічну безпеку людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище покладається на суб`єктів не тільки під час проектування та будівництва об`єктів, а й протягом всього часу їх експлуатації.
Статтею 15 Закону № 1264-ХІІ передбачено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян; здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері управління відходами закріплено також у статті 26 Закону № 2320-ІХ, відповідно до частини першої якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами належить: 1) участь у реалізації державної політики у сфері управління відходами; 2) участь у розробленні та реалізації регіональних планів управління відходами; 3) затвердження місцевих планів управління відходами; 4) вирішення питань щодо розміщення на території відповідних територіальних громад об`єктів оброблення відходів; 5) створення пунктів роздільного збирання побутових відходів.
Частиною третьою статті 2 Закону № 2059-VIII передбачено, що суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання (далі - суб`єкт господарювання), уповноважений центральний орган, уповноважені територіальні органи, інші органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, громадськість, а у випадках, визначених статтею 14 цього Закону, - держава походження та зачеплена держава. 
Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2059-VIII суб`єкт господарювання забезпечує підготовку звіту з оцінки впливу на довкілля і несе відповідальність за достовірність наведеної у звіті інформації згідно з законодавством. 
Кам`янська міська рада як орган місцевого самоврядування не є суб`єктом господарювання.
Як вказано вище, господарську діяльність на існуючому сміттєзвалищі здійснює КП КМР «Комунальник», отже обов`язок щодо розробки проєкту та матеріалів оцінки впливу на довкілля має бути покладено саме на КП КМР «Комунальник» як на суб`єкт господарювання, який безпосередньо провадить плановану діяльність. 
Отже, суд погоджується із доводами апелянта Кам`янської міської ради про те, що хоча місцеві ради і несуть відповідальність за стан довкілля на своїй території та здійснюють контроль, проте це не вказує на те, що місцеві ради мають безпосередньо виконувати господарські функції, делеговані комунальним підприємствам, які є окремими юридичними особами. 
Щодо зауваження про неправильне тлумачення розрахункового терміну експлуатації МВВ суд вказує, що це питання не має жодного правового значення у контексті спірних правовідносин, з огляду на те, що задоволення позову обумовлено тим, що функціонування існуючого звалища сміття без затвердженого проекту та без висновку з оцінки впливу на довкілля є порушенням вимог чинного законодавства.
Таким чином, суд доходить до висновку, що Кам`янська міська рада не є суб`єктом господарювання, на якого покладено обов`язок із вжиття заходів щодо розробки, погодження та затвердження проєкту, що включає розроблення матеріалів оцінки впливу на довкілля, при провадженні планової діяльності на існуючому звалищі сміття, тому у задоволенні позовних вимог до цього відповідача слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог до Кам`янської міської ради, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.
В іншій частині позовних вимог судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави скасування рішення в іншій частині.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кам`янської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в справі № 160/6597/25 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу комунального підприємства Кам`янської міської ради «Комунальник» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в справі № 160/6597/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в справі № 160/6597/25 за позовом керівника Кам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Кам`янської міської ради та комунального підприємства Кам`янської міської ради «Комунальник» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині задоволення позовних вимог до Кам`янської міської ради.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Відмовити у задоволенні позову керівника Кам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Кам`янської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в справі № 160/6597/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 18 серпня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко