ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2025 року
м. Київ
справа № 582/1039/20
провадження № 51-5437км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі: 
головуючого | ОСОБА_1 ,
суддів | ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання | ОСОБА_4 ,
прокурора захисника  засудженого | ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),  ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги засудженого
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя с. Баба Недригайлівського р-ну Сумської області,
та його захисника ОСОБА_6 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 31 жовтня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року. 
Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України (КК) до позбавлення волі на строк 3 роки. 
2. Суд визнав доведеним, що 14 серпня 2020 року він під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 вдарив правою ногою по лівій нозі, а також рукою в обличчя офіцеру поліції ОСОБА_8 . 
3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без зміни.
Вимоги і доводи касаційних скарг 

4. Захисник, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить скасувати оскаржені рішення та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 10 статті 284 КПК, а у разі відсутності підстав для закриття кримінального провадження - скасувати оскаржені рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
5. Засуджений, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати оскаржені рішення та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину.
6. Вони стверджують, що:
обвинувальний акт направлено до суду поза межами строків досудового розслідування;
розгляд справи в першої інстанції проведено неповноважним суддею;
порушено право засудженого на захист, оскільки його видалили із зали судових засідань і не надали можливості виступити в судових дебатах та з останнім словом;
адвокат ОСОБА_9 не здійснив належний захист засудженого;
суди не надали оцінки діям потерпілого та інших працівників поліції, зокрема законності їх перебування на території домоволодіння та затримання засудженого, а також не взяли до уваги, що засуджений діяв в стані необхідної оборони;
апеляційний розгляд проведено без участі захисника;
суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду не дослідив відеозаписи.
7. Прокурор надав Суду письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити оскаржені судові рішення без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Позиції учасників касаційного розгляду..

8. У судовому засіданні сторона захисту підтримала доводи касаційних скарг, просила їх задовольнити.
9. Прокурор заперечила проти касаційних скарг, просила залишити оскаржені рішення без зміни.
10. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені сторонами доводи, Суд дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.
Щодо несвоєчасного направлення обвинувального акту до суду 

12. Сторона захисту стверджує, що обвинувальний акт у цій справі направлено до суду поза межами строків досудового розслідування, оскільки цей строк слід обраховувати з моменту затримання засудженого 14 серпня 2020 року, тому він закінчився 14 жовтня 2020 року.
13. Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру. У цій справі засудженому повідомлено про підозру 15 серпня 2020 року, і обвинувальний акт отримано судом 15 жовтня 2020 року в межах строку досудового розслідування.
14. Тому Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що обвинувальний акт направлено до суду поза межами строків досудового розслідування. 
Щодо законності обшуку та участі потерпілого

15. Сторона захисту посилається на те, що суди попередніх інстанцій не надали оцінки законності проведення обшуку, в ході якого відбулися події, а також присутності на ньому потерпілого.
16. Суд зазначає, що питання законності обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді, не входить в предмет розгляду в цій справі і висновок щодо цього не міг позначитися на вирішенні питання винуватості або невинуватості засудженого. Тому суди не були зобов`язані детально досліджувати це питання.
17. Потерпілий був присутній під час обшуку на підставі доручення від 14 серпня 2020 року про залучення працівників Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області до забезпечення порядку при проведенні обшуку. Відсутність згадки про нього в протоколі не свідчить про те, що він не виконував службові обов`язки під час його проведення.
18. Враховуючи викладене, Суд відхиляє вказані доводи сторони захисту.
Щодо необхідної оборони

19. Суд не вважає обґрунтованою позицію захисту про перебування засудженого в стані оборони.
20. Відповідно до частини 1 статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
21. Суд першої інстанції, перевірив версію засудженого, відповідно до якої він захищав ОСОБА_10 від протиправних посягань потерпілого, і дослідивши докази, допитавши свідків, дійшов висновку, з яким погодилася й апеляційна інстанція, про відсутність обставин, що свідчать про стан оборони у цій справі. 
22. Суд не має підстав ставити під сумнів ці висновки судів попередніх інстанцій, тому відхиляє вказані доводи сторони захисту.
Щодо розгляду справи в суді першої інстанції неповноважним суддею

23. Сторона захисту вважає, що суддя в першій інстанції підлягала відводу, оскільки за її ухвалою проводився обшук, в ході якого відбулися події, що стали підставою для обвинувачення у цій справі.
24. Суд вже зазначив, що питання законності обшуку не є предметом судового розгляду у цій справі. Тому постановлення суддею ухвали, на підставі якої проводився обшук, не давали підстав для її відводу, оскільки її участь в іншій кримінальній справі не є перешкодою для розгляду цієї справи.
25. Суд також відхиляє посилання сторони захисту на порушення автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
26. Як свідчать матеріали справи, суддя ОСОБА_11 15 та 18 серпня 2020 року як слідчий суддя постановив ухвали про обрання запобіжного заходу засудженому та про арешт майна. Суддя ОСОБА_12 приймала рішення у цьому провадженні з вересня 2020 року як слідчий суддя.
27. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 15 жовтня 2020 року, після отримання обвинувального акту судом не було визначено головуючого суддю у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи. 26 жовтня 2020 року головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_13 .
28. Оскільки судді ОСОБА_12 та ОСОБА_11 брали участь у цьому провадженні під час досудового розслідування, вони відповідно до частини 1 статті 76 КПК, були виключені з автоматизованого розподілу.
29. Таким чином матеріали справи не вказують на порушення статті 35 КПК при визначенні судді-доповідача у даній справі або втручання в автоматизовану систему розподілу судової справи.
30. Враховуючи викладене, Суд відхиляє вказаний довід сторони захисту.
Щодо порушення права на захист та нездійснення належного захисту засудженого

31. Сторона захисту стверджує про порушення права засудженого на захист, оскільки його видалили із зали судових засідань, а також без його участі провели судові дебати та не надали йому останнього слова. Крім цього, він стверджує, що захисник ОСОБА_9 не здійснив належний захист засудженого.
32. Згідно з частиною 1 статті 330 КПК, якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду.
33. Порушення засудженим порядку в залі судового засідання під час розгляду справи 15 червня 2022 року та 13 березня 2023 року давали підстави головуючому прийняти рішення про видалення його із зали судового засідання.
34. Крім того, засудженому направлялись повістки про призначення судових засідань на 05 жовтня, 27 жовтня, 06 грудня 2022 року, 10 січня, 27 січня та 13 березня 2023 року. Жодних підтверджень тому, що засудженому перешкоджали брати участь у цих судових засіданнях матеріали справи і касаційні скарги не містять.
35. Ухвалою районного суду від 10 січня 2023 року було застосовано привід засудженого у зв`язку з його неявкою в судові засідання та, в подальшому, під час судового засідання 13 березня 2023 року засудженого знову було видалено із зали суду до оголошення вироку.
36. Захист засудженого під час судового розгляду здійснював адвокат ОСОБА_9 , якому було надано можливість брати участь в судових засіданнях, зокрема, виступити в судових дебатах. 
37. Крім того, засуджений скористався можливістю оскаржити судове рішення в апеляційному порядку і представити апеляційному суду доводи, які він не зміг представити під час судових дебатів, і апеляційна інстанція надала відповіді на ці доводи. За таких обставин Суд не вбачає істотного порушення кримінального процесуального закону.
38. Щодо неналежного захисту засудженого Суд уже зазначав, що ефективність захисту не є тотожною досягненню бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Незгода обвинуваченого з раніше обраними та узгодженими з адвокатом позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність^[1]. Крім того, сторона захисту не пояснила, що заважало засудженому, який перебував на свободі під час судового розгляду в першій і апеляційній інстанціях, підтримувати належну комунікацію із своїм захисником для забезпечення ефективного захисту.
39. Враховуючи викладене, Суд відхиляє вказані доводи сторони захисту.
Щодо розгляду справи судом апеляційної інстанції

40. Сторона захисту стверджує, що суд апеляційної інстанції провів розгляд справи без участі захисника, а також не дослідив відеозаписи.
41. Відповідно до журналу судового засідання від 09 вересня 2024 року засуджений відмовився від захисника ОСОБА_9 і заявив, що буде здійснювати свій захист самостійно. Злочин, у якому обвинувачувався засуджений, не передбачає обов`язкової участі захисника, тому апеляційний суд прийняв цю відмову, що не є порушенням процесуального закону.
42. Суд відхиляє також доводи про те, що апеляційний суд не дослідив відеозаписи.
43. Суд нагадує, що згідно з частиною 3 статті 404 КПК за клопотанням сторони повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, є обов`язковим лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповно або з порушеннями.
44. За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.
45. Відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскарженому вироку суд дав оцінку всім доказам, на неправильну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження^[2].
46. Як вбачається з ухвали, апеляційний суд не ставив під сумнів достовірність доказів, досліджених судом першої інстанції. У касаційній скарзі не зазначається, які саме обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, залишилися не дослідженими судом першої інстанції, і які дії та рішення суду першої інстанції завадили стороні захисту всебічно і повно їх дослідити^[3].
Узагальнення

47. Суд вважає, що наведені стороною захисту доводи не свідчать про те, що судами допущені процесуальні порушення, які перешкодили чи могли перешкодити їм ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
48. Суди попередніх інстанцій дослідили сукупність доказів, представлених в ході змагальної процедури, які з урахуванням обставин цієї справи дозволили з`ясувати усі передбачені статтею 91 КПК обставини і встановити винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину. 
49. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши вмотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги сторони захисту. Його ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК.
50. Таким чином, у ході розгляду кримінального провадження Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскаржених судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційні скарги сторони захисту слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 31 жовтня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та його захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                    ОСОБА_3         

^[1]     Постанова від 06 квітня 2021 року у справі № 520/2598/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/96179812

^[2]     Постанова від 21 грудня2022 року у справі № 759/5737/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/108225763

^[3]     Постанови від 16 квітня 2024 року у справі № 404/6810/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/118558646; від 15 квітня 2024 року у справі № 335/2582/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/118520020; від 01 листопада 2022 року у справі № 697/1283/16-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107533545