УХВАЛА
 
24 липня 2025 року  
м. Київ
 
справа № 754/8493/25
 
провадження № 61-8689ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом 
ОСОБА_1 до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою.
 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою повернуто.
Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.
Попереджено апелянта, що у разі невиконання вказаних вимог суду та неподання доказів їх виконання до Київського апеляційного суду у встановлений строк, апеляційну скаргу може бути визнано неподаною та повернуто її апелянту.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду 02 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
 
У липні 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду     від 02 липня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Щодо касаційного оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва 
від 03 червня 2025 року, ухвали Київського апеляційного суду
від 13 червня 2025 року
 
Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої               статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року у апеляційному порядку по суті не переглядалася, що виключає можливість її перегляду в касаційному порядку.
 
Оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року 
не передбачено приписами процесуального законодавства, оскільки у статті 389 ЦПК України наведено вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які підлягають касаційному оскарженню і ухвала апеляційного суду про залишення апеляційної скарги у цьому переліку відсутня.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою у часині оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року та ухвали Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року слід відмовити.
 
Щодо касаційного оскарження Ухвали Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначив, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 
356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Оскільки заявник у встановлений апеляційним судом строк не надав копій апеляційної скарги з додатками відповідно до кількості учасників справи, як це передбачено пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України, до позовної заяви було застосовано процесуальні наслідки, передбачені статтею 185 ЦПК України, заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на таке.
 
Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені статтею 356 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Встановивши факт невиконання приписів процесуального законодавства щодо форми і змісту апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про її повернення.
 
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
Отже, правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
 
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга 
є необґрунтованою.
 
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої                        статті 394, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня
2025 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник