ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1665/25 Справа № 203/2369/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 червня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 та його захисника Бардаченка Д.В., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бардаченка Дмитра Володимировича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

       Постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

       У постанові суду зазначено, що 29.03.2025 о 01.25 годин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz н.з. НОМЕР_1 на пр. О.Поля, 90 в м. Дніпрі з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді, як незаконної та необґрунтованої. Посилається на те, що висновок суду першої інстанції, зазначений в оскаржуваній постанові про те, що долученим диском з відеозаписом та рапортом співробітника поліції підтверджується факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, коли до нього підійшли співробітники поліції, та при спілкуванні зі співробітниками поліції він не заперечував факту керування транспортним засобом — не відповідає дійсності.
Так, досліджений судом відеозапис розпочинається з моменту, коли поліцейські підійшли до припаркованого автомобіля, з заглушеним двигуном, з якого виходив ОСОБА_1 . Жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом чи його перепарковував матеріали справи не містять.
В порушення вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, зокрема право відмовитись від дачі показань (пояснень), передбачене ст. 63 Конституції України, чим було порушено процедуру складання адміністративного протоколу.
З відеозапису вбачається, що після того, як працівники поліції почали інкримінувати ОСОБА_2 керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, він категорично заперечував цю обставину та зазначив, що жодних доказів цього в працівників поліції немає.
Захисник вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що поліцейські під час складання адміністративного протоколу дійшли помилкового висновку, що ОСОБА_1 не має права керування транспортним засобом, при наявності в них доказів зворотнього, які поліцейськими були долучені до матеріалів справи, що свідчить про помилковість їхніх дій та упередженість.
Припаркований транспортний засіб, в якому сидів ОСОБА_1 , належить його товаришу ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , який не має права керування транспортним засобом та на якого 18.09.2022 було складено протокол за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2022 позбавлено права керування транспортним засобом строком на один рік, і на якого вдруге було складено протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 27.12.2024. За нього й прийняли ОСОБА_1 працівники поліції, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом із нагрудних камер поліцейських.
Даний факт підтверджує і рапорт працівника поліції, де зазначено, що було встановлено, що водій не отримував посвідчення водія відповідної категорії; на водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП.
Адвокат зазначає, що ОСОБА_1 мав посвідчення водія НОМЕР_3 , видане вперше 13.05.2022 зі строком дії до 13.05.2024 та наразі має дійсне посвідчення водія НОМЕР_4 , видане 16.06.2024 строком дії до 06.06.2054 року. Жодного разу до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не притягувався та протоколи щодо нього не складались.
Та обставина, що з початку розмови з поліцейськими ОСОБА_1 вказав, що він перепаркував транспортний засіб, при цьому не зазначивши коли це було, в який проміжок часу та не будучи повідомленим про своє право відмовитись від дачі показань (пояснень) передбаченим ст. 63 Конституції України, на думку захисника, не може бути достатнім та належним доказом для притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутності будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення. При цьому апелянт посилається на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 09.12.2021 по справі № 485/4245/18, де зазначено, що визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності; а також на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 15.05.2019 року по справі № 537/2088/17, відповідно до якого факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. 
Враховуючи, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб, а просто підійшли до нього в момент, коли ОСОБА_1 відчинив двері та зібрався йти додому, й незаконно пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, захисник просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2025 та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

В суді апеляційної інстанції захисник Бардаченко Д.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Від надання апеляційному суду власних пояснень щодо обставин події  ОСОБА_1  відмовився, але зазначив, що він не став підписувати протокол про адмінправопорушення, отримувати його копію та надавати письмові пояснення, оскільки побоювався працівників патрульної поліції, бо вже був пізній час. При цьому зазначив, що будь-яких погроз психічного чи фізичного характеру до нього поліцейські не проявляли. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 284694 від 29.03.2025; рапорт працівника поліції; відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 284694 від 29.03.2025, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), 29.03.2025 о 01:25:00, в м. Дніпро, проспект О. Поля, 90, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Подію зафіксовано на нагрудну бодікамеру №470465, № 469335.
Вказано, що тимчасово документи на вилучались, тимчасовий дозвіл на право керувати транспортним засобом не видавався.
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи.
Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та отримання його копії, водій ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до рапорту інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області, 29.03.2025 патрулюючи в складі екіпажу “233” на пр. О. Поля, 90 близько 01.25 годин помітили автомобіль, який рухався заднім ходом - Mercedes-Benz н.з. НОМЕР_1 , за кермом сидів ОСОБА_1 . Водій повідомив, що просто перепарковував автомобіль, оскільки він заважав проїзду. У водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Також було встановлено, що водій не отримував посвідчення водія відповідної категорії. На водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст. 126 КУпАП. Водія в усній формі тимчасово відсторонено від керування транспортним засобом. Авто стоїть без порушень ПДР (а.с.3).

Відповідно до екзаменаційної карти водія, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія 13.05.2022 серії НОМЕР_3 та 16.06.2024 серії НОМЕР_4 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

       Працівниками поліції долучено до матеріалів справи один DVD+R диск з відеозаписом «export-6jj5u» з нагрудних камер працівників поліції.
Так, на запису з бодікамери № 499335 від 29.03.2025 тривалістю 01:25:54-01:43:08 зафіксовано, як працівник поліції підходить до автомобіля, з якого виходить, як потім буде встановлено ОСОБА_1 , закриває водійські двері.
Працівник поліції: “Ваша машина?”
ОСОБА_1 : “Не понял”.
Працівник поліції: “Що Ви не зрозуміли? Ви ж паркували машину?”
01:26:15 ОСОБА_1 :”Я”.
Працівник поліції: “Перепарковувались? Ваша машина?”
ОСОБА_1 : “Да”.
Працівник поліції: “Ви порушуєте комендантську годину. Покажіть будь ласка документи”.
ОСОБА_1 :“ Я просто переганяв” (01:26:31)
Працівник поліції: “Де вона стояла?”
ОСОБА_1 : “Там.. (вказуючи рукою напрямок). Я її перегнав, тому що поставив у дворі, колеса крадуть”.
ОСОБА_1 надав поліцейським документи на автомобіль.
01:26:53 година запису працівник поліції: “Це особисто Ваша машина? ОСОБА_4 ?”
01:26:53 ОСОБА_1 : “Да”.
Працівник поліції: “Посвідчення водія є?”
ОСОБА_1 : “Є”.
Працівник поліції: “ ОСОБА_5 , треба все перевірити”.
ОСОБА_1 : “Та ну... У мене ключі є, все є ...”
Працівник поліції: “Відповідно до правил дорожнього руху, Ви повинні пред`явити посвідчення водія, техпаспорт та страховий поліс. Працівник поліції повинен перевірити, маєте Ви право керувати транспортним засобом, чи ні”.
ОСОБА_1 : “Хлопці, я не розумію, що трапилось”.
Працівник поліції: “Ви порушуєте комендантську годину. Ви зараз тут чого стоїте?”
ОСОБА_1 мовою оригіналу: “В смысле?”
Працівник поліції: “Ми розібрались, що Ви переганяли автомобіль”.
ОСОБА_1 : “Є відеодоказ?”
Працівник поліції: “Звісно”.
ОСОБА_1 : “Хлопці, я пів тижня назад рішав вашу проблему. Що ви хочете від мене?”
Працівник поліції: “Посвідчення водія”.
ОСОБА_1 : “Зачем воно вам? Пробийте машину...Ви мене зупиняли?”
Працівник поліції: “Ви зупинились самі і ми підійшли”.
ОСОБА_1 : “Я при чем? Я просто сидів”.
Працівник поліції: “Ми бачили”.
ОСОБА_1 : “Можете посвітити в салон?”
Працівник поліції: “Навіщо?”
ОСОБА_1 :”Там сигарети. А чия це машина?”
Працівники поліції перевіряють по базі документи, надані ОСОБА_1 .
Працівник поліції: “Покажіть посвідчення водія, оскільки станом на 27.12.2024 у Вас його не було. Ви ж знаєте, що перепарковуватися, це теж саме, що і керування”.
ОСОБА_1 : “Немає відеодоказів. Ви хочете суду? Навіщо це вам?”
01:29:50 годин працівник поліції:”Щоб Ви не керували транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Ви готові пройти огляд на стан сп`яніння?”
ОСОБА_1 : “Мене не було за кермом. Покажіть, що я керував... Покажіть мені...”
Працівник поліції: “Якщо Ви згоді пройти огляд, ми будемо проходити...”
ОСОБА_1 : “Ви зараз мене путаєте...Ви машину шукаєте по якій фамілії?”
Працівник поліції: “Ми їхали і побачили, що тут паркується транспортний засіб. Заїхали — і Ви в ній сидите. Ви здавали задом сюди...”
ОСОБА_1 : “Покажіть мені відео”.
Працівник поліції:”Відеозапис буде надано суду. Я пропоную ОСОБА_6 пройти огляд на стан сп`яніння”(01:31:02).
ОСОБА_1 : “Я зайшов за сигаретами”.
Працівник поліції: “Ми бачили, що Ви їхали, зупинились, вийшли з машини і ми почали з Вами бесіду. Ви повідомили, що перепарковували транспортний засіб. Було таке?”
ОСОБА_1 : “Ні”.
01:31:41 годин працівник поліції: “Оскільки зараз комендантська година, ОСОБА_7 особа не встановлена, зараз ми будемо проводити поверхневий огляд. Підійдіть будь ласка до капоту, покажіть сумку. ОСОБА_5 те паспорт, якщо боїтеся надати посвідчення водія.”
ОСОБА_1 надає працівникам поліції документи: “Це мої документи ” (01:33:25).
Працівник поліції перевіряє інформацію по службовому планшету щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 повідовим, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Працівник поліції о 01:33:51 годин:”Огляд готові пройти на стан сп`яніння?”
Інший поліцейський: “зараз я перевірю, чи є посвідчення водія, чи ні.”
ОСОБА_1 намагається залишити місце події, одна працівники поліції зупиняють його.
Працівник поліції:”надайте посвідчення водія. Ви ж водій? На вимогу інспектора Ви зобов`язані пред`явити посвідчення”
ОСОБА_1 :”Навіщо воно вам зараз?”
Працівник поліції: “Для перевірки Вас, як водія”.
ОСОБА_1 : “Я не керував”.
Працівник поліції:“Ми бачили і Ви підтвердили. Ви готові пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі, відповідно до вимог п.п.2.9,25. Правил дорожнього руху?”
ОСОБА_1 :“Зачем?”
Працівник поліції роз`яснює водію ОСОБА_1 положення п.п.2.9, 2.5 Правил дорожнього руху та запитує, чи згодний він пройти огляд на перебування у стані сп`яніння.
Далі на відеозапису зафіксовано, що на місце події підійшла жінка та запитала (мовою оригінала): “В чем проблема?” Працівник поліції пояснили їй ситуацію, що склалася.
ОСОБА_1 : “Я не керував”.
Працівник поліції о 01:39:46 годин: “Я три рази Вам пропонує пройти медичний огляд, і потім буде складено протокол. Ви згоді пройти огляд у встановленому законом порядку?”
ОСОБА_1 : “Який протокол?”
Працівник поліції: “За відмові від проходження огляду складається протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вдруге, офіційно, Ви згодні пройти огляд? Ви зобов`язані його пройти, відповідно до вимог Правил дорожнього руху” (01:39:50).
ОСОБА_1 : “Навіщо?”
01:40:11 годин працівник поліції: “Згідно п.2.5 ПДР, Ви зобов`язані пройти огляд на вимогу поліцейського. Ви будете проходити огляд?”
ОСОБА_1 : “Я тобі зараз пройду...”
Працівник поліції: “Ви не отримували посвідчення водія? Якщо не отримували, буде ще штраф”.
О 01:40:46 годині ОСОБА_1 : “Пишіть”.
Працівник поліції: “Ви згодні пройти огляд? Якщо Ви відмовляєтесь — буде складено протокол про адміністративне правопорушення”.
О 01:40:56 ОСОБА_1 : “Пишіть. Я буду у суді рішать”.
Працівник поліції: “Ви відмовляєтесь?” (01:41:00).
ОСОБА_1 о 01:41:03 годині:”Да”.
Працівник поліції: “Повідомляю Вам, що за керування без посвідчення водія на Вас буде складено постанову за ч.2 ст. 126 КУпАП, а також протокол за відмову від проходження медичного огляду за ч.1 ст. 130 КУпАП. Зрозуміло?”
ОСОБА_1 : “Да, добре хлопці”.
Працівник поліції: “ ОСОБА_8 приблизно 10 хвилин, ми оформимо матеріали і Вас з ними ознайомимо”.
Жінка, яка підійшла на місце події до працівників поліції:”А він за кермом їхав?”
Працівник поліції: “Він перепарковував машину і ми під`їхали”.
Далі на відеозапису зафіксовано, що працівник поліції переходять до складання адміністративних матеріалів.
На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 470465 за 29.03.2025 тривалістю 01:25:54-01:41:50 зафіксовано інформацію, аналогічну відеозапису з нагрудної камери № 499335, викладену вище.
На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 470465 за 29.03.2025 тривалістю 02:05:18-02:19:35 зафіксовано, як працівник поліції звертається до ОСОБА_1 :” ОСОБА_9 , будете знайомитись з адміністративним матеріалами, отримувати їх копії?”
ОСОБА_1 : “Буду”.
Працівник поліції оголошує постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 :“Там написано, хто був за кермом?”
Працівник поліції:“Ви були за кермом”.
ОСОБА_1 вручено копію постанови.
Далі працівник поліції оголошує ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, складений щодо нього та запитує, чи буде він підписувати протокол та отримувати його копію.
ОСОБА_1 :”Я не розумію, навіщо мені протокол по ст. 130 КУпАП? Я не керував транспортним засобом. Я сидів. Я не буду підписувати протокол. Ви щось плутаєте, ви напевно машину переплутали”.
Працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 , що копію протоколу про адміністративне правопорушення, яку він відмовився отримувати, буде направлено йому на повідомлену ним домашню адресу — АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 :”Мене завтра не буде в місті. Я переїжджаю. У мене немає ключів. Давайте напечатаємо на нову адресу”
Працівник поліції:”Ви повідомили місце свого проживання, я його вказав у протоколі”.
ОСОБА_1 :”Мені потрібно на іншу адресу, я туди не зможу приїхати. Мене не впустять в той дім”.
Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання справи.
ОСОБА_1 ”Я відмовився, отже я тверезий”.
Працівник поліції:”Можете оскаржити”.
ОСОБА_1 (02:16:35годин): “Я збоку переганяв автомобіль, хлопці. Покажіть мені відеозапис - його не буде. Хто був за кермом — я чи власник автомобіля? Не буде нічого, хлопці. Мій друг був за кермом, він давно вже пішов .”

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
На переконання апеляційного суду, зазначені на долученому до матеріалів справи працівниками поліції відеозаписі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Крім того, під час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 неодноразово пояснював, що перепарковував автомобіль з одного місця на інше, при цьому чітко вказуючи напрямок руху (01:26:15, 01:26:31 години запису). 
Посилання захисника про те, що водій ОСОБА_1 не повідомив працівникам поліції, в який конкретно проміжок часу він перепарковував транспортний засіб — не заслуговує на увагу, оскільки як убачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, вони підійшли до водія ОСОБА_1 , який у цей час виходив з автомобіля. Працівник поліції вказав, що вони бачили, як паркується автомобіль, під`їхали ближче. На запитання до водія, останній повідомив, що перепарковував транспортних засіб, вказавши з якого місця на яке, оскільки можуть вкрасти колеса.
Апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а оспорює наявність доказів керування ним транспортним засобом, роз`яснення останньому його процесуальних прав та ставить під сумнів належність наданого працівниками поліції відеозапису з нагрудних камер.
Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 284694, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, однак останній відмовилась від підпису у протоколі, жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо нероз`яснення йому процесуальних прав, не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було. 
Є надуманими твердження захисника про те, що упередженість працівників поліції виявляється у тому, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, останні дійшли до висновку, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія, оскільки припаркований транспортний засіб належить ОСОБА_3 , якого за рішенням суду було позбавлено права керувати транспортним засобом.
Відповідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 спочатку надав працівникам поліції документи на транспортний засіб, вказавши, що є власником автомобіля. Поліцейські дійсно перевіряли особу водія в базі даних за пред`явленим ОСОБА_1 технічним паспортом, однак у подальшому, за вимогою інспектора, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності надав своє посвідчення водія і його особу - ОСОБА_1 , було встановлено достовірно (01:33:25 годин запису).
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі № 537/2088/17 від 15.05.2019 щодо недостатності доказу правомірності рішення суб`єкта владних повноважень фактом визнання особою вини у порушення ПДР, а також на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 487/4245/18 від 09.12.2021, де зазначено, що визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності. 
Наведені висновки суду касаційної інстанції стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України та Кримінальним процесуальним кодексом України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
За санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бардаченка Д.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бардаченка Дмитра Володимировича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО