Номер провадження: 22-ц/813/4611/25 
Справа № 501/4740/24
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 лютого 2025 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про заміну сторони виконавчого провадження (стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», боржник ОСОБА_2 , правонаступник боржника ОСОБА_3 ),

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою, в якій просить замінити боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №6554, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 13.08.2013 року, яким встановлено в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», (правонаступником якого згідно із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі №420/8156/21 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп») у розмірі 29665,63 дол. США та витрат у розмірі 1700,00 грн., звернути стягнення на належну боржниці земельну ділянку загальною площею 0,0560 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123782000:02:004:1442 на її правонаступника, - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ).
Заява вмотивована тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Колечко Д.М. перебуває виконавчий напис №6554, виданий 13.08.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на належну ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,0560 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123782000:02:004:1442.
Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 боржниця ОСОБА_2 померла, а ОСОБА_3 , яка є онукою померлої, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, то вона ( ОСОБА_3 ) згідно вимог чинного законодавства вважається такою, що прийняла спадщину померлої ОСОБА_2 , яка є боржницею за виконавчим провадженням, що перебуває на виконанні приватного виконавця, і оскільки стягувач своєчасно заявив претензію кредитора, приватний виконавець змушений звертатися до суду із заявою про заміну вибулої сторони боржника у виконавчому провадженні.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 лютого 2025 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про заміну сторони виконавчого провадження (стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», боржник ОСОБА_2 , правонаступник боржника ОСОБА_3 ), задоволено. Замінено боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №6554, виданого 13.08.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Бондар І.М., яким встановлено в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», (правонаступником якого згідно із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі №420/8156/21 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп») у розмірі 29665,63 дол. США та витрат у розмірі 1700,00 грн., звернути стягнення на належну боржниці земельну ділянку загальною площею 0,0560 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123782000:02:004:1442 на її правонаступника, - ОСОБА_3 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
1)виконавець не має право звертатись до суду за власною ініціативою, а виключно за заявою сторони виконавчого провадження, яка в матеріалах справи відсутня, до заяви не долучена, посилання на неї у заяві не здійснено;
2)у відповідності до ч.2 ст.1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Законом імперативно встановлено вимоги про пред`явлення претензій до спадкоємця, який прийняв спадщину, що станом на день подання заяви від 09 вересня 2021 року не мало місця, оскільки жоден зі спадкоємців спадщину не прийняв.

Сповіщення сторін та заяви у справі.
Про судове засідання, призначене на 02 липня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
30 червня 2025 року від адвоката Попової С.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням адвоката поза межами м. Одеси у відрядженні.
Розглянувши вказану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.
Крім того, заявником не надано жодних належних і допустимих доказів підтвердження того, що адвокат Попова С.Ю. перебуває у відрядженні за межами м. Одеси.
Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повний текст судового рішення виготовлено 14 липня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 12.03.2020 відкрито виконавче провадження №61537568 з примусового виконання виконавчого напису №6554, виданого 13.08.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Бондар І.М., якими встановлено в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», у розмірі 29665,63 дол. США та витрат у розмірі 1700,00 грн. звернути стягнення на належну боржниці земельну ділянку загальною площею 0,0560 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123782000:02:004:1442.
ІНФОРМАЦІЯ_2 боржниця ОСОБА_2 померла.
У відповідь на запит приватного виконавця від приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області, Прутянової Л.В. надійшла копія спадкової справи №33/2021 щодо майна померлої ОСОБА_2 .
За вимогами ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Із матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 09.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» звернулось до нотаріуса із вимогою кредитора.
13 вересня 2021 року донька боржниці, ОСОБА_4 , подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь онуки померлої – ОСОБА_3 . Того ж дня, ОСОБА_3 , яка є онукою померлої, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Згідно з статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину нерухоме майно.
У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Із матеріалів спадкової справи та відомостей із реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що свідоцтво про право на спадщину онука померлої, ОСОБА_3 , не отримувала. Між тим, окрім неї із заявою про прийняття спадщини у строки, встановлені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, жодна особа до нотаріуса не зверталась.
Разом з тим, ч.3 ст.1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
За приписами статей 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч.1 ст.442 ЦПК України та п.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Відповідно до ч.5 статті 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Дотримання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не входить до предмету доказування по цій справі, оскільки предметом розгляду цієї справи є заміна сторони виконавчого провадження в порядку статті 442 ЦПК України, а не оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, що передбачено статтею 447 ЦПК України (Постанова Верховного суду по справі №501/4298/21, провадження № 61-16877св23 від 08.05.2024).
З огляду на наведене, аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції правильно вважав, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою, підтверджена належними доказами та такою, що підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що «виконавець не має право звертатись до суду за власною ініціативою, а виключно за заявою сторони виконавчого провадження, яка в матеріалах справи відсутня, до заяви не долучена, посилання на неї у заяві не здійснено», то колегія суддів звертає увагу на таке.
Питання процесуального правонаступництва врегульоване частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
У частинах першій, другій, п`ятій статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, цивільним процесуальним законодавством передбачено заміна сторони виконавчого провадження за заявою державного або приватного виконавця, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Щодо доводів апеляційної скарг про те, що «у відповідності до ч.2 ст.1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Законом імперативно встановлено вимоги про пред`явлення претензій до спадкоємця, який прийняв спадщину, що станом на день подання заяви від 09 вересня 2021 року не мало місця, оскільки жоден зі спадкоємців спадщину не прийняв», то 
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20.
При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам насамперед необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 101)).
На підставі норм Закону України «Про виконавче провадження» та статей 1216, 1218, 1282 ЦК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі №2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18) дійшов висновку про те, що в разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
У вказаній постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виходив з того, що «обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за договором позики, присудженої судом кредиторові із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців. Верховний Суд констатував, що установивши, що спадкоємець відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України, прийняв спадщину, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження боржника – його правонаступником».
Невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас, задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109), постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (пункт 7.5)). 
Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом розгляду є саме заміна сторони виконавчого провадження, яке здійснюється на підставі ст. 442 ЦПК України з певними нюансами, а саме: 1) з`ясуванням кола всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити; 2) чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника. 
Предметом дослідження у даному випадку є не строки пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємців боржника, а фактичне виконання кредитором обов`язку щодо пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Таким чином, дані доводи апеляційної скарги відхиляються судом апеляційної інстанції.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Питання про заміну сторони виконавчого провадження розглянуто по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 14 липня 2025 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               С.М. Сегеда