П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
1 серпня  2025 року                                                                                                     місто Київ
                                                                                                                    справа № 367/5446/24
                                                                       провадження № 22-ц/824/2002/2025        
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони:
позивач -  Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши  у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ходіною Надією Володимирівною,
 
на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 1  липня 2024 року, ухвалене у складі судді Мерзлого Л.В.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  за кредитним договором, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов обґрунтовано тим, що 05.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 286461872  у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Відповідач за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого, добровільно відповідач заявив бажання отримати кошти, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої особисті дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер мобільного телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської карти для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Правилами кредитного договору передбачено, що позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. За результатами заповнення заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем.
Таким чином, зазначають про те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перед тим, як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а й платіжну карту з метою ідентифікації, тобто перевірено чи дійсно платіжна картка належить позичальнику.
Звертають увагу суду, що кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8S79H. Зокрема, 05.06.2021 22:59:19 год відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору.
Відповідно до п.4.2 кредитного договору визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Одночасно з підписанням договору, Товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту.
З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору про надання кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.
Зокрема, зазначають про те, що без отримання листа на електронну адресу електронної пошти або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладеним.
Позивач вказує про те, що в укладеному між сторонами кредитному договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
Відповідно до п. 1.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді встановленої кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15 750 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Відразу після вчинених дій відповідача, 05.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15 750 грн., на його банківську карту № НОМЕР_1 , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
Загальна сума заборгованості за кредитним договором №286461872 від 05.06.2021 складає 23815,38 грн., з яких: 11868,62 грн. - заборгованість по кредиту, 11946,76 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
28.11.2018  між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №286461872 від 05.06.2021.
28.11.2019 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс"  укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020.
31.12.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №26, що продовжила дію строку договору факторингу до 31.12.2021.
31.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №27, що продовжила дію строку договору факторингу до 31.12.2022.
З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення вимоги, зазначені в реєстрах прав вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №155 від 12.10.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 815,38 грн.
Таким чином, відступлення права вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 з урахуванням додаткових угод, який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії.
05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс"  укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021.
В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші залишились без змін.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 815,38 грн
В подальшому, 04.08.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 01/04082023.
Відповідно до Реєстру боржників від 04.08.2023 до Договору факторингу № 01/04082023 від 04.08.2023, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 23815,38 грн.
Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.
Станом на день звернення з даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021  не погашена.
Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021  становить - 23815,38 грн., з яких: 11868,62 грн. - заборгованість по кредиту, 11946,76 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №286461872 від 05.06.2021 в розмірі 23815,38 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області  від 1 липня 2024 року  позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021 в розмірі 23815,38 грн.;  судовий збір в  розмірі 2422,40 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Ходіна Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права  та порушенням норм процесуального права.
Суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що  позивач на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021  посилається на те, що 28.11.2018  між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021.
В подальшому 05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021, а 04.08.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 01/04082023.
Із аналізу вказаних договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір N 286461872 був укладений 05.06.2021, тобто більше чим через 2 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.
Крім цього, право вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло до нових кредиторів починаючи ще 05.08.2020, а сам кредитний договір №286461872 був укладений 05.06.2021, тобто більше чим через рік після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.
Вважає, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021 від первісного кредитора до ТОВ "Таліон Плюс", відповідно, від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", відповідно від ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал".
Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 26.06.2021  ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" буде укладено договір з позичальником.
Лише 30.06.2023 на підставі договору факторингу від 28.11.2018 ТОВ "Таліон Плюс" передало фактору ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1 в даний пакет не могло входити.
Таким чином, позивач ТОВ "Юніт Капітал" не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021, оскільки кредитний договір був укладений 05.06.2021, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ "Таліон Плюс" передано право вимоги за кредитним договорам, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору.
Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018 року, від 05.08.2020  та від 04.08.2023.
Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.
Наданий позивачем  реєстр № 155 від 12.10.2021 до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", не відповідає за формою реєстру прав вимог, що затверджена сторонами договору 28.11.2018, як додаток № 1 до договору факторингу №28/111-01 від 28.11.2018, копія якого додана позивачем до матеріалів позову. Крім того, наданий реєстр боржників № 9 від 30.05.2023  не містить відомостей, що він є додатком саме до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, укладеному між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс".
Позивачем не доведено суду наявності правонаступництва, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів перерахування суми фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимоги, що позбавляє суд правової можливості зробити висновок щодо переходу права вимоги до позивача.
Позивачем ТОВ «Юніт Капітал» не було надано жодних розрахунків заборгованості, наданих первісними кредиторами, саме посилання на встановлений у позовній заяві розмір боргу не є і не може бути належним доказом, який доводить дану обставину та є достатнім для її встановлення, так як вказані суми залежать виключно від волі позивача.
Натомість за відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів щодо видачі суми кредиту відповідачеві (належно оформленої виписки з рахунку клієнта, заяви на видачу готівки, розрахунково-касових документів, розписки про отримання тощо)  неможливо задовольнити позов.
Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.
Таким чином, відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.
Відтак ТОВ ФК "Юніт Капітал" не  доведено отримання  відповідачем кредитних коштів згідно зазначеного кредитного договору.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А.І. заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
15.11.2024 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ходіна Н.В. подала заперечення на відзив на апеляційну скаргу.
28.11.2024 представник ТОВ « Юніт Капітал» Тараненко А.І. подав заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу.   
Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  4 листопада 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Судом установлено, що  05.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 286461872 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8S79H.
В укладеному між сторонами кредитному договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
Відповідно до п. 1.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит  на суму 15750 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
05.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15750,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується копіями платіжних доручень та випискою з АТ «КБ «приват Банк» про перерахування коштів на картковий рахунок відповідача..
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №286461872 від 05.06.2021.
28.11.2019 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»  та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №19 , згідно якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020.
31.12.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №26, що продовжила дію строку договору факторингу до 31.12.2021.
31.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №27, що продовжила дію строку договору факторингу до 31.12.2022.
Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення вимоги, зазначені в реєстрах прав вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №155 від 12.10.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23815,38 грн.
05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021.
В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші залишились без змін.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23815,38 грн.
В подальшому, 04.08.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №01/04082023.
Відповідно до Реєстру боржників від 04.08.2023 до договору факторингу №01/04082023 від 04.08.2023, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23815,38 грн.
Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.
Загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за Кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021  становить - 23815,38 грн., з яких: 11868,62 грн. - заборгованість по кредиту, 11946,76 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»,  правонаступником якого є  позивач ТОВ «Юніт Капітал»,  виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу ОСОБА_1   кредит у встановленому договором розмірі, а відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку.
Встановивши, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення кредитного договору між сторонами, факт відступлення права вимоги та правомірність нарахування відсотків про кредиту, доказів протилежного суду не надано, суд першої інстанції дійшов висновку, що  позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому, з системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей такого договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Установлено,що 05.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 286461872  у формі  електронного документу з використанням електронного підпису.  Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором №  MNV8S79H.
Зазначений правочин вчинено відповідно до Заокну України " Про електронну комерцію" та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено, що відповідач укладав кредитний договір, а наявність одноразового ідентифікатора не доводить його використання саме відповідачем, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Закон України " Про електронну комерцію" передбачає, а сторони кредитного договору погодили, що електронний договір укладається за допомогою використання одноразового ідентифікатора. У договорі зазначено усі персональні дані відповідача: дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання позичальника, його номер телефону та електронна адреса, а у заявці на отримання грошових коштів від 05.06.2021 також і серія та номер паспорта. Мета даного договору - отримання кредиту на умова строковості, зворотності та платності. Добровільне надання відповідачем усіх необхідних для укладення договору персональних даних свідчить про намір такого укладення, а наявність укладеного кредитного договору свідчить про використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV8S79H.
Отже, за відсутності вагомих доказів протилежного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кредитний договір був укладений саме відповідачем.
Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив такі умови, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (міститься в реквізитах договору) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що без здійснення вказаних дій відповідачем договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України " Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Відповідачем ОСОБА_1 не надано належних доказів укладення кредитного договору від його імені іншою особою за відсутності  його волевиявлення.
Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, наведених у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066 св 23).
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено факт видачі позивачем грошових коштів ОСОБА_1 ,  не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення суду  і відмові  ТОВ «Юніт Капітал» у задоволенні позову, з огляду на наступне.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України " Про електронну комрецію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.
Позивач надав суду платіжне доручення від 05.06.2021, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий (банківський) рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15750 грн. (а.с.17).
Довідкою АТ КБ "ПриватБанк" №04/2024 підтверджено, що за  дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 05.06.2021 було здійснене успішне перерахування коштів через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанка на картки клієнтів, зокрема платіж ID1668419966 на карту отримувача № НОМЕР_2 в зазначеній сумі 15750 грн.  (а.с. 19-20).
Номер цієї карти був зазначений відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 05.06.2021 року. У платіжному дорученні  від 05.06.2021, доданому до позовної заяви, вказано, що платником є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримувач - ОСОБА_1 , код 3667000976, призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 286461872  від 05.06.2021, ОСОБА_1 , код 3667000976, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
Дійсність такого перерахування підтверджено АТ КБ "ПриватБанк", який є незацікавленою особою у справі, а отже вказаний доказ є достовірним.
Відповідачем  фактично не заперечується факт належності йому  картки з таким номером, а також факт надходження на його картку грошових коштів.
За таких обставин наявні підставі вважати, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав, надав відповідачу грошові кошти.
Колегія суддів не погоджується із доводами сторони відповідача про те, що на момент укладення Договору факторингу від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 286461872 від 05.06.2021 ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
У постановах Верховного Суду від 2 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Установлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу  № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 286461872 від 5 червня 2021 року (а.с. 24-25).
У п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року зазначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
 Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Аналогічні умови зазначено і в договорі факторингу № 05/0820-01, укладеному між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», який був укладений 5 серпня 2020 року. На підставі цього договору  до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 286461872 від 5 червня 2021 року, що підтверджується реєстром прав вимоги  № 9 від 30 травня  2023 року (а.с.78-82).
4 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 01/04082023, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 286461872  від 5 червня 2021 року, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу № 01/04082023 від  4 серпня 2023 року (том №1, а.с. 64-65, 73-77).
Умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведено факт переходу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором є правильним, оскільки ТОВ «Юніт Капітал» у передбаченому законом порядку відповідно до послідовно укладених договорів факторингу, на виконання яких підписувалися реєстри передачі прав вимог до боржників, набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором укладеним із первісним кредитором.
Колегія суддів також не погоджується із доводами відповідача про те, що позивачем не надано доказів на доведення розміру заборгованості, а також щодо невірного  нарахування відсотків.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається зі змісту п. 1.2 кредитного договору - кредит надається строком на 126 днів.
З наданого позивачем розрахунку,  заборгованість  ОСОБА_1  за кредитним договором  286461872 від 05.06.2021  становить  23 815, 38 грн. та складається  з простроченої суми кредиту в розмірі 11868,62 грн., а також  простроченої заборгованості  за процентами в розмірі 11946,76 грн. ( а.с.84-85)..
 
При цьому, проценти нараховані в межах строку кредитування за 126 днів, тобто до 09.10.2021 .
Відповідач ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду контррозрахунку на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Разом з цим, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним тіла кредиту та  сплати відсотків.
Колегія суддів звертає увагу також на те, що до предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.
У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник.
Зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів, наданих позивачем, що підтверджують як факт  укладення  відповідачем  ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору, надання останнім відповідачу грошових коштів, якими останній користувався, але своєчасно  повністю їх не повернув та  проценти за користування грошовими коштами не сплатив,  та за відсутності  доказів зі сторони відповідача на спростування таких  обставин,  - висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог  ТОВ «Юніт Капітал», яке у встановленому порядку набуло право вимоги до ОСОБА_1 , є правильним.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на правильність їх не впливають, зводяться до незгоди з висновками суду.
Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували обґрунтованість розміру чи фактичного понесення витрат на правничу допомогу ТОВ "  Юніт Капітал". 
 Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст. ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Ходіною Надією Володимирівною, залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 1  липня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                    О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                               А.М. Стрижеус