Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       14 липня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 569/8985/25
Провадження № 33/4815/589/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., 
з участю: секретаря судового засідання – Супрунюк К.Р.,
прокурора – Гандзілевського Н.А.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
З матеріалів справи вбачається, що майор юстиції ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді помічника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з правової роботи – начальника юридичної служби, будучи уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в період з 31.01.2025 і по цей час не поінформував ІНФОРМАЦІЯ_4 про не направлення відділом персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 засвідченої в установленому порядку паперової копії розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення та інформаційної картки до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2025 року № 10 «Про результати службового розслідування», яким на нього, ОСОБА_1 , та техніка служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , майстер-сержанта ОСОБА_2 , накладено дисциплінарне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що з 01.11.2023 року він займає посаду помічника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки з правової роботи та наказом Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.12.2024 року № 400 його призначено відповідальним за дотримання Закону України «Про запобігання корупції», уповноваженою особою за забезпечення належної організації, планування та проведення роботи щодо недопущення корупційних правопорушень, однак дані додаткові обов`язки на нього покладено всупереч вимогам старшого начальника – Начальника Генерального штабу ЗСУ, оскільки відповідно до роз`яснення Управління з питань запобігання та виявлення корупції у Збройних Силах України Апарату Головнокомандувача ЗСУ від 24.01.2024 року №378/41 визначено неправомірним допуск посадових осіб юридичної служби до виконання функцій уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції в силу специфіки виконання основних завдань та їх неузгодження між цими посадами, що не було враховано судом першої інстанції.
Наголошує, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та на момент розгляду справи майстер-сержанта ОСОБА_2 було внесено до реєстру НАЗК.
Просить скасувати постанову Рівненського міського суду від 29 травня 2025 року відносно нього.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора Гандзілевського Н.А. про залишення постанови суду без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції не були дотримані.
Так, у ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та вказав, що неналежне виконання обов`язку щодо неповідомлення НАЗК про ненаправлення наказів про притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності, яке йому інкримінується, не передбачене ні обов`язками військової служби, що закріплені Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», іншими нормативним актами, ні його обов`язками, як посадової особи юридичної служби, передбаченими наказом Головнокомандувача Збройних сил України від 30.03.2021 року № 80 «Про затвердження Положення про юридичну службу Збройних Сил України», наказом Міністерства оборони України від 16.05.2016 року № 259 «Питання юридичної служби Міністерства оборони України», Функціональними обов`язками. Зазначив, що згідно окремого доручення Генерального Штабу від 08.02.2024 року щодо неправомірного допуску посадових осіб юридичної служби до виконання функцій уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції він не є суб`єктом виконання функцій уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції. Просив справу закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Прокурор Гандзілевський Н.А. зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, у якості доказів долучено: протокол про адміністративне правопорушення від 01.05.2025 року; витяг з наказу про призначення службового розслідування № 12 від 17.01.2025 року; акт службового розслідування з додатками; витяг з наказу про результати службового розслідування від 31.10.2025 року №10; запит ОГП до НАЗК від 27.03.2025 року № 11/3/2-26504 вих-25; відповідь НАЗК №49-06/28019-25 від 02.04.2025 року; запит ОГП до НАЗК від 27.03.2025 року №11/3/2-26503 вих-25; відповідь НАЗК № 49-06/28017-25 від 02.04.2025 року; пояснення ОСОБА_3 ; витяг з наказу №693 від 01.11.2023 року про призначення ОСОБА_1 на посаду; функціональні обов`язки ОСОБА_1 ; витяг з наказу № 400 від 25.12.2024 року про призначення ОСОБА_1 уповноваженою особою; посвідчення офіцера.
На переконання апеляційного суду зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою, адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, частина 2 вказаної статті встановлює відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і лише описує безпосередньо саме правопорушення, тоді як для повного визначення ознак складу цього правопорушення необхідно звернутися до законодавчих актів, які визначають засади проходження в Україні військової служби. При цьому основним об`єктом посягання є правовідносини безпосередньо військової служби.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ч.4 ст.2 цього Закону України, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків через несумлінне ставлення до них, наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.
Системний аналіз положень ст.172-15 КУпАП дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, які виразились у невиконанні чи неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, входили у коло службових обов`язків цієї особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений до кола службових повноважень такої особи, що закріплені законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, що визначають засади проходження в Україні військової служби.
Тобто, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або належне виконання військовою службовою особою саме обов`язків військової служби, тобто діяльності, пов`язаної із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину недбале ставлення до військової служби, яке виразилось не у невиконанні або неналежному виконанні своїх обов`язків, передбачених, статутами Збройних Сил, іншими нормативними актами щодо проходження військової служби, а у порушенні нормативних приписів у сфері запобігання корупції, а саме в тому, що він не поінформував НАЗК про ненаправлення відділом персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 засвідченої в установленому порядку паперової копії розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення та інформаційної картки до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2025 року № 10 «Про результати службового розслідування», яким на нього, ОСОБА_1 , та техніка служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_1 майстер-сержанта ОСОБА_2 , накладено дисциплінарне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки йому інкриміновано не недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, а недотримання антикорупційних вимог, відповідальність за які має наставати за спеціальними нормами законодавства у сфері запобігання корупції.
Апеляційний суд зазначає, що правовідносини у сфері запобігання корупції зі специфічним основним об`єктом посягання регламентовані спеціальним законодавством, відтак і відповідальність, у разі виявлення правопорушень в цій сфері, має наставати за спеціальною нормою.
Відповідно до вимог ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович