КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа № 757/908/20-ц                                    Головуючий у 1 інстанції: Волкова С.Я.
Провадження № 22-ц/824/11430/2025                              Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 липня 2025 року                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Кафідової О.В., Оніщука М.І.,
секретар                                           Тіткова І.Ю.,
 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Гапонець Анни Антонівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня  2021 року, ухвалене в м. Києві в складі судді Волкової С.Я., в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-
 
в с т а н о в и в:
 
В січні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Зазначили, що  вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_2 у тому ж будинку. 12 січня 2017 року та 16 липня 2019 року комісією у складі працівників ЖЕД «Липкижитлосервіс» складено акти за результатами обстеження їх квартири на предмет залиття. За результатами візуальних обстежень виявлено сліди залиття, спричинені технічною несправністю сантехнічного обладнання у квартирі АДРЕСА_2 означеного будинку. Згідно звіту № 485/20-1  від 03 січня 2020 року розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 , дорівнює вартості ремонтно-відновлювальних робіт та складає 200 190,00 грн. За складання вказаного звіту сплачено 5 000,00 грн. У зв`язку із залиттям квартири їм завдано немайнових втрат, спричинених моральними і фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в їх житті. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  просили стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 205 190,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи. Вважав помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність доказів вини відповідачів у залитті квартири. Причини залиття встановлені на підставі складених актів, які визнані відповідачкою ОСОБА_4 . Акти складені у відповідності до вимог Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій. Наголошує на тому,  що у деліктних правовідносинах цивільне законодавство передбачає презумпцію вини завдавала шкоди. Саме на відповідачів має бути покладено обов`язок доведення відсутності їх вини у завданні шкоди позивачам.
Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в сумі 205 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 714,90 грн. з кожного.
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 подали касаційну скаргу на постанову  Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. При цьому Верховний Суд виходив з того, що касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
У грудні 2024 року ОСОБА_5 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року та ухвали Верховного Суду від 02 вересня 2022 року  за виключними обставинами у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 09 квітня 2025 року заяву ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року та ухвалу Верховного Суду від 02 вересня 2022 року в частині позовних вимог до ОСОБА_5 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Київського апеляційного суду. 
В апеляційній інстанції представник позивчів підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Предстивник ОСОБА_4 і ОСОБА_5  просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга у вказаній частині підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору дарування квартири від 24 травня 2014 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,20 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м.- по 1/3 частині кожен (а.с. 11-12 т.1).
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_3 .
12 січня 2017 року  працівниками житлово-експлуатаційної організації у складі заступника начальника Савицької С.М., слюсаря-сантехніка Воліченко Л.В. , майстра технічної дільниці Гоїк З.А. було обстежено квартиру АДРЕСА_1 на предмет залиття. За результатами обстеження складений акт, який затверджений начальником ЖЕД Рябушиць В.М. (а.с.17 т.1).
При візуальному огляді квартири позивачів працівниками житлово-експлуатаційної організації виявлено пошкодження в кухні площею 21,1 кв.м, а саме: на стелі сліди від залиття площею до 3,0 кв.м, на стіні сліди залиття на площі до 3,5 кв.м, провисання та розбухання двох підвісних декоративних балок та часткова деформація на підлозі (ламінат) на площі до 4,5 кв.м. Залиття квартири відбулося внаслідок протікання бачка унітазу з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище.
16 липня 2019 року  комісією з працівників ЖЕД «Липкижитлосервіс» у складі: інженера Паламарчук В.І. , майстра технічної дільниці Гоїк З.Н. (голова комісії), в.о. майстра ремонтної дільниці Гав`як І.М. , слюсаря-сантехніка Ніколайчук В.П. була обстежена квартира АДРЕСА_1 на предмет залиття через аварію, що трапилася на истемі центрального опалення, гарячого або холодного водопостачання . Згідно складеного акту, який затверджений начальником ЖЕД Таргоній В., комісією при візуальному огляді квартири в кухні на підвісній стелі виявлено сліди від залиття площею до 9 кв.м. В акті зафіксовано, що зі слів мешканця квартири АДРЕСА_2 причиною залиття стала розгерметизація з`єднання гофри унітазу (а.с.18 т.1).
Згідно звіту оцінювача Тєрєїова О.А. ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «Юрекс» від 03 січня 2020 року № 485/20-1, складеного на замовлення позивачів, розмір матеріальної завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 шкоди дорівнює вартості ремонтно-відновлювальних робіт та складає 200 190, 00 грн (а.с.19 т.1).
Відповідно до змісту звіту в результаті натурального обстеження квартири АДРЕСА_1 , що проводилося 30 грудня 2019 року, залиття локалізовані в приміщеннях: «5-1» - коридор площею 12,1 кв.м, «5-2» - кухня площею 8,7 кв.м, «5-3» - житлова кімната площею 12,4 кв.м. В цих приміщеннях виявлені такі пошкодження: на підлозі наявне жолоблення деревини, відшарування, висоли, на стінах - жовті плями, відшарування шпаклівки та деформація матеріалу пробкових шпалер, на стелі - жовті плями, деформація гіпсокартонних листів та дерев`яних балок, відшарування фарби та шпаклівки. Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонтно-будівельні роботи квартири АДРЕСА_1 , що є додатком до звіту № 485/20-1, при розрахунку вартості ремонтно-відновлювальних робіт до неї включено вартість робіт по розбиранню та улаштуванню покриття підлоги зі штучного паркету (з розрахунку площі 27,7 кв.м), знімання коркових шпалер та обклеювання стін корковими шпалерами (з розрахунку площі 16,4 кв.м), шпаклювання, фарбування стін водоемульсійними сумішами (з розрахунку площі 32,8 кв.м).
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №01 від 09 січня 2020 року вартість проведення оцінки майна становила 5 000 грн. (а.с. 27 т. 1).
20 грудня 2017 року ОСОБА_4 направила ОСОБА_1 пропозицію про досудове врегулювання спору, в якій визнала залиття квартири АДРЕСА_4   з вини користувачів її квартири та вказала про готовність відшкодувати збитки, завдані залиттям в розмірі 104 377,00 грн. (а.с.81-83 т.1).
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом  про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5   завданої внаслідок залиття квартири майнової шкоди ,у розмірі 205 190,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, вважав надані позивачами акти від 12 січня 2017 року та від 16 липня 2019 року, звіт № 485/20-1 щодо визначення розміру матеріальної шкоди належними та допустимими доказами заподіяння відповідачами майнової шкоди та її розміру.
Колегія суддів враховує, що дана справа вже переглядалася апеляційним судом. Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано, задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3    частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в сумі 205 000 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
За наслідком розгляду заяви ОСОБА_5 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року та ухвали Верховного Суду від 02 вересня 2022 року  за виключними обставинами у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, постановою Великої Палати Верховного Суду від 09 квітня 2025 року було скасовано постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року та ухвалу Верховного Суду від 02 вересня 2022 року лише в частині позовних вимог до ОСОБА_5 та передано справу на новий розгляд до Київського апеляційного суду лише в цій частині.
В частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 постанова Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року не скасована та є такою, що набрала законної сили. А відтак, у цій частині справа апеляційним судом в рамках даного провадження не переглядається.
Колегія суддів не може погодитися із  висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до  ОСОБА_5   про відшкодування майнової шкоди.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Як вбачається з матеріалів справи, в складеному працівниками ЖЕД «Липкижитлосервіс» акті від 12 січня 2017 року і акті від 16 липня 2019 року міститься інформація про  дату та місце їх складання, склад комісії, місце, причини та наслідки залиття. Відтак, вказані акти є належними та допустимим доказами, що підтверджують факт залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку, яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Непідписання вказаних актів відповідачами та ненадання ними доступу до квартири не свідчить про недійсність актів.
За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц). 
Заперечуючи проти позову, відповідачами не було надано доказів на спростування фактів залиття квартири позивачів з їх квартири та з їх вини. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_4 не спростовувала самого факту залиття квартири позивачів, направляла ОСОБА_1 пропозиції про досудове врегулювання спору, в якій вказала про готовність відшкодувати завдані залиттям збитки в розмірі 104 377,00 грн. 
Також відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів на спростування правильності звіту № 485/20-1 щодо визначення розміру завданої залиттям матеріальної шкоди (а.с.19 т.1). 
Заперечуючи визначений у звіті  розмір завданої шкоди, відповідачка ОСОБА_4 зазначала, що він був складений зі спливом значного періоду в часі, описані  оцінювачем пошкодження в результаті візуального огляду квартири позивачів не відповідають пошкодженням, зафіксованим у акті, складеному працівниками ЖЕД «Липкижитлосервіс» 16 липня 2019 року. Зокрема, на відміну від звіту в акті  відсутні відомості про пошкодження таких приміщень квартири позивачів, як коридор та житлова кімната, а також не зазначено про пошкодження стін та підлоги у кімнатах. 
При складанні звіту оцінювач зазначив, що розбіжності між виявленими пошкодженням внаслідок залиття, зафіксованими у актах, та при візуальному огляді оцінювачем, пояснюються проявленням пошкоджень у вигляді деформації паркету та шпалер протягом тривалого часу, що не могло бути виявлено і зафіксовано одразу після спричинення залиття у актах про залиття. А тому у колегії суддів відсутні підстави для висновку про те, що вказаний звіт не відповідає дійсним обставинам.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди з  ОСОБА_5 .
26 червня 2025 року представник ОСОБА_5 - адвокат Панченко А.В. подала суду апеляційної інстанції клопотання про призначення в справі судової будівельно-технічної експертизи на предмет визначення причини залиття квартири АДРЕСА_1 та вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких є необхідним для її відновлення. В обґрунтування зазначила, що відображені у Звіті №485/20-1 від 03 січня 2020 року пошкодження не відповідають зафіксованим у акті працівників ЖЕД «Липкижитлосервіс» 16 липня 2019 року. Зокрема в акті відсутні дані  про пошкодження таких приміщень квартири, як коридор та житлова кімната, не зазначено про пошкодження стін та підлоги у кімнатах квартири. Згідно Звіту в результаті візуального огляду виявлено наявність пошкоджень у трьох приміщеннях загальною площею 33,2 кв.м., а саме, в коридорі площею 12,1 кв.м., кухні площею 8,7 кв.м. та в житловій кімнаті площею 12,4 кв.м. У вказаних кімнатах виявлено пошкодження на підлозі, покритій паркетною дошкою, на стінах, частково поклеєних пробковими шпалерами, частково пофарбованих водоемульсійним складом, частково прошпакльованих фактурно, на підвісній стелі, обшитій гіпсокартонними листами та пофарбованій водоемульсійним складом. Разом з цим у акті від 12 січня 2017 року вказано, що пошкодження внаслідок залиття виявлено лише на кухні площею 21,1 кв.м. В цій кімнаті сліди від залиття виявлено на стелі з гіпсокартону на площі до 3,0 м.кв.; на стіні  на площі до 3,5 м.кв., на підлозі - на площі до 4,5 м. кв. Тобто на момент залиття квартири позивачів у її складі була кухня площею 21,1 кв.м., стіни, стеля та підлога якої були частково пошкоджені, станом на момент складання Звіту та кошторису, у складі квартири позивачів зафіксовано наявність кухні-студії площею 33,2 кв.м., стіни, стеля та підлога якої були з іншого матеріалу, ніж у 2017 році, стіни - лише частково пофарбовані водоемульсійним складом, а в іншій частині поклеєні пробковими шпалерами та прошпакльовані.
Водночас, адвокат Панченко А.В. у клопотанні не навела належних підстав для призначення експертизи в частині визначення причин залиття квартири АДРЕСА_1 . Як вбачається з технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , власниками квартири було фактично об`єднано три приміщення квартири, а саме, коридор площею 12,1 кв.м., кухню площею 8,7 кв.м. та  житлову кімнату площею 12,4 кв.м., позначені на плані як «5-1», «5-2» та «5-3». У зв`язку з цим у акті від 12 січня 2017 року було зазначено про пошкодження  кухні площею 21,1 кв.м., виходячи із суми площ згідно технічного паспорта кухні 8,7 кв.м. та кімнати 12,4 кв.м. Враховуючи, що вказані приміщення були фактично об`єднані одним простором з коридором,  у звіті №485/20-1 від 03 січня 2020 року зазначено, що пошкодження внаслідок залиття були локалізовані в приміщенні загальною площею 33,2 кв.м.
Наявність відповідних розбіжностей не вказує на необґрунтованість та недостовірність вказаного Звіту. До Звіту було долучено фото квартири з фіксацією пошкоджень. Посилаючись на недостовірність вказаного Звіту, заявник не обґрунтовував невідповідністю вказаного звіту пошкодженням, які зафіксовані на фото. 
Також  як було зазначено певні розбіжності у обсягу пошкоджень у звіті  та у актах про залиття пов`язані  пов`язані з проявленням пошкоджень у вигляді деформації паркету та шпалер зі збігом певного часу.
У суду відсутні підстави для задоволення клопотання представника ОСОБА_5 про призначення  в справі судової будівельно-технічної експертизи.
Колегія суддів враховує, що в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 постанова Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року, в якій ОСОБА_5 визначений як учасник справи  не скасована та набрала законної сили. У вказаній постанові вже було встановлені обставини щодо причин залиття квартири позивачів, наявності підстав для стягнення майнової шкоди з відповідачів як співвласників вищерозташованої квартири, так і розмір шкоди. Враховуючи, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 09 квітня 2025 року було скасовано постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року  лише в частині позовних вимог до ОСОБА_5 та передано справу на новий розгляд до Київського апеляційного суду лише в цій частині, вказані обставини не потребують додаткового доведення. 
Наявність підстав для стягнення на користь позивачів моральної шкоди та її розміру не доведено. 
Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня  2021 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове їх задоволення та стягнення з ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири 205 190,00 грн. - по  68 396,66 грн. на користь кожного.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Гапонець Анни Антонівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня  2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до   ОСОБА_5 задовольнити частково.
Скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня  2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до   ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири 205 190,00 грн. - по  68 396,66 грн. на користь кожного.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до  ОСОБА_5 про відшкодування   моральної шкоди відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та  оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 18  липня 2025 року. 
 
Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                            Кафідова О.В.
 
                                                                               Оніщук М.І.