ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/327/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління Пенсійного фонду  України в Запорізькій області 	
на рішення  Запорізького  окружного адміністративного суду   від 20.05.2025р.  у справі № 280/327/25	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного      управління    Пенсійного         фонду  України в Запорізькій області    визнання  дій протиправними та зобов`язання вчинити  певні  дії	

ВСТАНОВИВ:

15.01.2025р. ОСОБА_1 ,  в особі представника – Меламед В., за допомогою засобів системи «Електронний суд»  звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання дій протиправними та  зобов`язання вчинити певні дії, позовна заява зареєстрована судом 16.01.2025р.  /а.с.1-3/.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.20205р. вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 20-21/, оскільки позивачем у межах наданого судом строку недоліки адміністративного позову були усунуті відповідною ухвалою суду першої інстанції від 03.02.2025р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження  у справі №280/327/25 та справу призначено до  судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін /а.с. 29/.
Представник позивача, посилаючись у адміністративному позові на те, що  позивач   ОСОБА_1 , є громадянином України та після досягнення пенсійного віку  йому була призначена пенсію за віком, зараз позивач постійно проживає у Ізраїлі, з метою отримання пенсійних виплат позивачем відкрито поточний рахунок  № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» та  20.08.2024р. представник позивача надіслав відповідачу апостильовану та нотаріально засвідчену заяву позивача про поновлення виплат пенсії на вказаний банківський рахунок, але 12.09.2024р. відповідач листом № 0800-0202-8/80555 відмовив у виплаті пенсії, мотивуючи це необхідністю особистої подачі позивачем відповідної заяви. Позивач вважає такі дії  відповідача протиправними та дискримінаційні та такими, що суперечать чинному законодавству та судовій практиці, тому просив суд : - визнати протиправними дії відповідача, стосовно відмови у виплаті поточної пенсії позивача та недоотриманої пенсії з 09.11.2020р. на його особистий банківський рахунок     № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк»; - зобов`язати відповідача здійснювати виплату поточної пенсії позивача, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 09.11.2020р., з урахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений ним банківський рахунок - № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду  від 20.05.2025р. у справі №280/327/25  позовні вимоги задоволено /а.с. 48-52/. 
Відповідач,    не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу,  та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 129.05.2025р.  у справі №280/327/25  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. у справі № 280/327/25 та з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №280/327/25.
Матеріали справи №280/327/25 надійшли до суду апеляційної інстанції  18.06.2025р. та ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.06.2025р. справу №280/327/25 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, про що  судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.
Відповідач – ГУ ПФУ в Запорізькій області,  посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням  норм чинного законодавства,  просив скасувати рішення суду першої інстанції від 20.05.20254р.  у цій справі та постановити нове рішення, яким позивачу  в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Представник позивача, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, який зареєстровано судом апеляційної інстанції 02.07.2025р.,  заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції у цій справі ухвалено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 20.05.2025р. у цій справі залишити без змін. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши  доводи апеляційної скарги та матеріали справи,  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач у справі -   ОСОБА_1 , є громадянином України, місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 .
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2023р. у справі №280/3186/22, серед іншого,  ГУ ПФУ в Запорізькій області  зобов`язано прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, яка подана 09.11.2020р. відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні, рішення суду набрало законної сили 17.04.2023р..
На виконання зазначеного судового рішення відповідач листом від 09.11.2023р. № 0800-0204-8/81055  повідомив про те, що позивачу призначено пенсію з 09.11.2020р., але у цьому ж листі відповідачем зазначено, що здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 неможливо через відсутність відкритого розрахункового рахунку в банківській установі.
Після отримання вищезазначеного листа відповідача з метою отримання пенсійних виплат позивач відкрив рахунок № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» і  20.08.2024р. представник позивача звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» та до цієї заяви  було додано апостильовану, нотаріально засвідчену довіреність, а також заяву від 31.07.2024 р. про виплату пенсії, яка засвідчена банківською установою.
Але відповідач листом № 0800-0202-8/80555 від 12.09.2024р. відмовив у виплаті пенсії на банківський рахунок позивача, мотивувавши цю відмову тим, що для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивач/ка має особисто подати заяву про виплату пенсії.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач, в особі свого представника, звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права. 
Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.
Як зазначено у вказаному Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Таким чином, з дня набрання чинності рішенням № 25-рп/2009, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для припинення виплати пенсії як перебування пенсіонера за кордоном.
Отже з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися в будь-якому разі незалежно від місця проживання пенсіонера.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який  затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. № 1596 (далі – Порядок №1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.
Згідно з п. 6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Відповідно до п.п. 8-9 Порядку № 1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті. 
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
У разі відкриття поточного рахунка за зверненням органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення одержувач повинен укласти договір банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Згідно з п.10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.
Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.
Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.
Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.
Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.
З урахуванням зазначеного, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. № 1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.
Аналогічні положення закріплені у п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами).
Втім, жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. 
Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що Верховний Суд неодноразово (зокрема у постанові від 20.01.2022р. у справі №280/4551/21) зазначав, що подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014р. №13-1 та від 16.12.2020р. № 25-1, допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.
Тому вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
При цьому слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках, при цьому відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю і особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви до відповідного органу Пенсійного фонду чинним законодавством не вимагається.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного суду, яка висловлена ним під час розгляду подібних відносин та викладена у постанові від 24.07.2023р. у справі  №280/6637/22.
Приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, та враховуючи фактичні обставини справи, які були встановлені судом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний  висновок про те, що  положеннями чинного законодавства, яке регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, передбачено право особи на отримання пенсії у випадку виїзду його закордон на постійне місце проживання, позивачем у даному випадку  була дотримана вимога щодо подачі заяви про виплату пенсії на банківський рахунок уповноваженим представником, а застосовані відповідачем обмеження щодо необхідності обрання позивачем конкретної банківської установи для отримання пенсії, враховуючи проживання позивача за межами України, є непропорційним обмеженням права власності позивача на пенсійні виплати, тому відмова відповідача у виплаті пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок з наведених відповідачем підстав є протиправною, і судом першої інстанції з урахуванням обсягу порушеного права позивача у справі  було обрано ефективний спосіб захисту і відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивача, в тому числі суму недоотриманої пенсії, на визначений ним банківський рахунок.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 20.05.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. у справі №280/327/25 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
        Постанову виготовлено та підписано – 26.08.2025р.  
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова