ОКРЕМА ДУМКА

07 серпня 2025 року 
м. Київ

справа №990/62/24
адміністративне провадження №П/990/194/25

судді Верховного Суду Білоуса О.В. у справі №990/62/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії/
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України), в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС України від 12 лютого 2024 року №50/ко-24, яким суддю Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, та внесено подання до Вищої ради правосуддя про звільнення судді Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади;
- зобов`язати ВККС України внести рекомендацію Вищій раді правосуддя про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Межівського районного суду Дніпропетровської області.
Рішенням Верховного Суду від 07 серпня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ВККС України від 12 лютого 2024 року №50/ко-24, яким суддю Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, та внесено подання до Вищої ради правосуддя про звільнення судді Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Частково задовольнивши позов, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що в даному випадку прийняття відповідачем рішення від 12 лютого 2024 року №50/ко-24, яким суддю Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, було здійснено складом ВККС України, який не мав таких повноважень.
Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України, суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Вважаю такі висновки колегії суддів Верховного Суду передчасними з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, прийняттю оскаржуваного рішення ВККС України від 12 лютого 2024 року №50/ко-24, яким суддю Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, передувало рішення ВККС України від 15 листопада 2023 року №10/ко-23 «Про проведення співбесіди в межах кваліфікаційного оцінювання судді Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді», яким:
- визначено, що суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді набрав 672 бали;
- визнано суддю Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді;
- установлено, що воно набирає чинності відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та Регламенту ВККС України;
- передано пленарному складу Комісії для підтримання рішення колегії щодо відповідності судді Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 займаній посаді.
Вважаю, що колегією суддів в повній мірі не з`ясовано і не надано оцінки обставинам щодо оскарження позивачем пунктів 3 та 4 рішення ВККС України від 15 листопада 2023 року №10/ко-23 в частині передачі пленарному складу Комісії для підтримання рішення колегії щодо відповідності судді Межівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 займаній посаді.
Судом не встановлено які дії вчиняв позивач для недопущення протиправного, на його думку, розгляду питання у пленарному складі Комісією, зокрема, чи заявляв ОСОБА_1 відводи, клопотання чи подавав заперечення щодо безпідставності такого розгляду.
Матеріали справи таких доказів не містять, а суд зазначених обставин не з`ясовував, що на мою думку, свідчить про передчасність висновку про протиправність рішення ВККС України від 12 лютого 2024 року №50/ко-24.
Також, як вбачається з матеріалів справи, на момент її розгляду, пункти 3 та 4 рішення ВККС України від 15 листопада 2023 року №10/ко-23, на підставі яких ВККС України прийняла оскаржуване рішення від 12 лютого 2024 року №50/ко-24, були чинними, а відтак, з огляду на висновки, яких дійшла колегія суддів у своєму рішенні, вважаю, що Суд мав надати правову оцінку вказаним пунктам та розглядати вказані рішення у взаємозв`язку.
Тому вважаю, що в разі повного з`ясування вчинених позивачем дій в сукупності, Суд, в силу приписів частини другої статті 9 КАС України, міг вийти за межі позовних вимог і перевірити пункти 3 та 4 рішення ВККС України від 15 листопада 2023 року №10/ко-23 із застосуванням статті 2 КАС України.

Суддя                                                                                                               О.В. Білоус