РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 555/2641/24
Провадження № 22-ц/4815/836/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого-судді - Шимківа С.С.,
суддів: -  Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання - Маринич В.В.,

учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в 
Рівненській області,
- Березнівський відділ державної реєстрації актів
цивільного стану у Рівненському районі Рівненської 
області Західного міжрегіонального управління 
Міністерства юстиції
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року (постановлену у складі судді Старовецької Ю.В.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Березнівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства, -

       в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Березнівського районного суду Рівненської області із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження.
Заяву обґрунтовувала тим, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька у свідоцтві про народження записані зі слів матері згідно положень ст. 135 Сімейного кодексу України. 
Заявник вказує, що її цивільний чоловік повністю визнавав сина. Його визнавали також усі родичі чоловіка, однак офіційно записати ОСОБА_2 батьком дитини не встигли. Протягом усього періоду спільного проживання вони вели спільне господарство, відпочивали разом, святкували сімейні свята. ОСОБА_2 активно брав участь у вихованні сина: гуляв з ним, читав казки, купував іграшки та одяг. Вони разом відвідували лікаря, святкували дні народження, проводили спільно дозвілля.
ОСОБА_2 призвано на військову службу по мобілізації і він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , при виконанні бойового завдання, ОСОБА_2 зник безвісти.
Пояснювала, що вона як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в інтересах дитини, має намір оформити йому пенсію у зв`язку з втратою годувальника та інші соціальні виплати, а тому звертається до суду для встановлення факту батьківства в судовому порядку та внесенні відповідних змін до актового запису про народження сина.
Просила суд встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внести зміни в актовий запис №170, складений 06.12.2019 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначити відомості про батька дитини: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Березнівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.
Проте ОСОБА_2 зник безвісти, відсутні докази, що особа померла чи оголошена померлою. 
Факт батьківства, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки доказів того, що ОСОБА_2 помер матеріали справи не містять, та з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право, а саме про право щодо батьківства ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.
Звертає увагу, що встановлення юридичного факту в окремому провадженні повинно породжувати юридичні наслідки, в даній справі це можливість дитини заявниці отримати пенсію по втраті годувальника та відповідні виплати від військової частини.
Однак, жодного спору не існує, що підтверджується рядом доказів і зокрема свідками, а особливо свідченням рідного брата мого зниклого цивільного чоловіка - батька мого сина.
Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 просила встановити факт батьківства в порядку окремого провадження, а саме, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з внесенням відповідних змін до актового запису про його народження.
Заявниця ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , від 06.12.2019 року (а.с. 11).
Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 17 жовтня 2024 року вбачається, що запис про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 13). 
Відповідно до сповіщення сім`ї № 132 від 09.10.2024 року, солдат ОСОБА_2 стрілець аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти НОМЕР_3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 27 вересня 2024 року зник безвісти, під час штурмових дій противника та бойових дій поблизу населеного пункту Круглянівка Куп`янського району Харківської області (а.с. 16).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що:  "під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. 
Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право".
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що: "згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. 
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права".
Згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).
У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).
Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)).
Як зазначено у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року в справі № 672/915/23 (провадження № 61-3583св24) статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).
Судом встановлено, що факт батьківства, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки доказів того, що ОСОБА_2 помер матеріали справи не містять, з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду 
Аргументи апеляційної скарги про неактуальність положень законодавства щодо реалій сьогодення та відсутність механізмів захисту прав дитини апеляційний суд відхиляє, оскільки законодавець чітко врегулював відповідні відносини і передбачив, що факт смерті встановлюється в окремому провадженні якщо запис про батька дитини у книзі записів народжень здійснено за вказівкою матері та настала смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Натомість у разі зникнення особи безвісти за особливими обставинами застосовується конструкція позову про визнання батьківства (стаття 128 СК України). 
Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним в ухвалі від 18 квітня 2025 року у справі № 208/15131/24 (провадження № 61-4091ск25), постановленій за результатом розгляду касаційної скарги на судові рішення у справі за релевантними правовідносинами.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

       Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.

Судді:                Боймиструк С.В.

        Хилевич С.В.