ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 359/2220/25                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Журавський В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 серпня 2025 року                                                                        м. Київ

  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
          головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
          суддів                                                                                              Василенка Я.М., 
                                                                                                    Кузьменка В.В.,
за участі секретаря судового засіданні                                        Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від   02 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,                  
  У С Т А Н О В И В :

До  Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 08 лютого 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2   ОСОБА_2 була винесена постанова № 90 по справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3   ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень. Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз.3 ч.10   ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз.2 ч.1   ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 16 травня 2024 року № 560, а саме: не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2  у строки, визначені в отриманій повістці. Позивач не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та вважає постанову протиправною. Оскільки, повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2  не отримував. Крім цього, вказав на те, що він є багатодітним батьком, тому у відповідача були відсутні підстави для його виклику у зв`язку з мобілізацією. Тому ОСОБА_1 просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 90 від 08 лютого 2025 року.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року було відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 травня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, ОСОБА_1 був поновлений строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом (а.с.47-48).
ОСОБА_1 надав до суду заяву, якою підтримав адміністративний позов та наполягав на його задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_2 направив до суду відзив на позовну заяву, яким вказав про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, тому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу задовольнити посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.08.2025.
У судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зґявився, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 лютого 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_2  виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 90, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3   ст.210-1 КУпАП   (а.с7-8).
Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.6   ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»   та п.25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 16 травня 2024 року №560, а саме: 31 січня 2025 року о 20 годині 04 хвилин, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 під час дії в Україні особливого періоду, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строки, визначені в отриманій повістці (повістка № 1180554, направлена рекомендованим поштовим відправленням АТ «Укрпошта» № 0610206774307).
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 була направлена позивачу за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана адреса була зазначена позивачем під час уточнення своїх облікових даних. Крім цього, саме за вказаною адресою позивачем була отримана оскаржувана постанова. За таких обставин, в силу п.41 Порядку № 560, позивач вважається таким, що був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З доводів позивача він є багатодітним батьком. Вказана обставина підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.11). У зв`язку з цим, згідно п.3 ч.1   ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Проте, зазначене не виключає обов`язку позивача з`являтись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги   ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»   та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3   ст.210-1 КУпАП. Тому, постанова по справі про адміністративне правопорушення №90 від 08 лютого 2025 року, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, а адміністративне стягнення застосовано в межах санкції, передбаченої ч.3   ст.210-1 КУпАП.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
-          До постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні додатки, а саме протокол про адміністративне правопорушення;
-          У відповідача не було підстав для виклику у зв`язку із мобілізацією, оскільки відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілазацію» ОСОБА_1 не підлягає мобілізації, як особа яка має трьох  і більше дітей до 18 років
-          Судом першої інстанції, як і відповідачем, не було наведено жодного порушення позивачем Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 19 Конституції України,   передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.                  
Статтею 235 КУпАП   визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1   ст. 210-1 КУпАП,   передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3   ст. 210-1 КУпАП,   передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до вимог   ст. 280 КУпАП,   орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 24 Порядку № 560, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до п. 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або йоговідділу чивідповідного підрозділурозвідувальних органів, Центрального управлінняабо регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,   не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
У відповідності до ч. 1   ст. 72 КАС України,   доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
За правилами ч. 1, ч. 2   ст. 77 КАС України,   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 3   ст. 286 КАС України,   за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Щодо доводів апелянта про те, що, судом першої інстанції, як і відповідачем, не було наведено жодного порушення позивачем Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що 16 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 була направлена повістка №1180554 ОСОБА_1 з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних 23 листопада 2024 року о 09 годині 00 хвилин (а.с.38). Вказана повістка підписана кваліфікованим електронним цифровим підписом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку «Укрпошта» була направлена цінним листом з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення                                № 0610206774307. Згідно відомостей про перевірку статусу відстеження за штрих-кодовим ідентифікатором № 0610206774307, вказаний лист був повернутий відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
Згідно відомостей про перевірку статусу відстеження за штрих-кодовим ідентифікатором № 0610206774307 вбачається, що 19 листопада 2024 року була здійснена невдала спроба вручення поштового відправлення, 23 листопада 2024 року поштове відправлення було повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
У силу Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, зі змінами, внесеними на підставі   постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 08 жовтня 2024 року, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою».
За змістом абз. 2 ч. 1   ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,   громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно з п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року   (далі Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 була направлена позивачу за адресою:                     АДРЕСА_1 . Вказана адреса була зазначена позивачем під час уточнення своїх облікових даних. Крім цього, саме за вказаною адресою позивачем була отримана оскаржувана постанова. За таких обставин, в силу п.41 Порядку № 560, позивач вважається таким, що був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо доводів апелянта про те, що у відповідача не було підстав для виклику у зв`язку із мобілізацією, оскільки відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілазацію» ОСОБА_1 не підлягає мобілізації, як особа яка має трьох  і більше дітей до 18 років, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  зазначене не виключає обов`язку ОСОБА_1 з`являтись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , окрім цього, станом на день направлення повістки про виклик позивач належним чином не оформив своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Зважаючи на викладене, колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 порушив вимоги   ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»   та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3   ст.210-1 КУпАП.
Тому постанова по справі про адміністративне правопорушення № 90 від 08 лютого 2025 року, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, а адміністративне стягнення застосовано в межах санкції, передбаченої ч.3   ст.210-1 КУпАП.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та  не є підставою для скасування  оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -
        
   У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року - залишити без змін.
          
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                             Я.М. Василенко

                                                                                                          В.В. Кузьменко