ПОСТАНОВА 
Іменем України

28 травня 2025 року                                                                м. Кропивницький

справа № 401/2988/24
провадження № 22-ц/4809/317/25 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       
головуючого судді: Дуковського О.Л. 
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Волошиної М.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2024 року, у складі головуючого судді Андріянова С.М. у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису ,- 
В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2024 року заявниця звернулася до суду із заявою про видачу строком на 6 місяців обмежувального припису.
Просила:
визначити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , а саме: заборонити йому перебувати в місці постійного перебування постраждалих осіб ОСОБА_1 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань ближче 200 метрів до місця проживання, перебування, навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих осіб ОСОБА_1 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ; 
заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 та її неповнолітню доньку ОСОБА_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;
заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори із постраждалими особами ОСОБА_1 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_2 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
       В обґрунтуванні заяви посилалася на те, що ОСОБА_1 тривалий час проживає зі своєю родиною – чоловіком ОСОБА_4 та неповнолітньою донькою ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 . 
       Вказувала, що право власності на квартиру належить чоловіку заявниці ОСОБА_4 та його рідному брату ОСОБА_3 в рівних частках, але всі особові рахунки у вказаній квартирі оформлені на чоловіка заявниці та саме чоловік заявниці та ОСОБА_1 регулярно оплачують всі послуги та несуть витрати на покращення стану квартири, виконуючи поточний ремонт. 
Три роки тому, після розлучення із дружиною, з сім`єю ОСОБА_5 почав проживати брат чоловіка, ОСОБА_3 , оскільки він є співвласником даного житла. У вказаній квартирі ОСОБА_3 не зареєстрований, однак фактично проживає в окремій кімнаті та використовує всі місця загального користування. Із початку проживання у даній квартирі ОСОБА_3 часто приходить додому у стані алкогольного сп`яніння, через що ображає заявницю та її неповнолітню доньку, розпочинає конфлікти, в ході яких погрожує заявниці фізичною розправою та деколи застосовує фізичну силу. 
07 квітня 2024 року ОСОБА_3 почав чіплятись до доньки, висловлюючись нецензурною лайкою, хватати її за руки та виганяти її з квартири.
Зазначала, що в подальшому ОСОБА_3 почав наносити удари заявниці та штовхати її, за результатами виклику поліції ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис строком на три дні, яким заборонено в будь – який спосіб контактувати з постраждалою особою, а саме заявницею та її донькою. 
Світловодським міськрайонним судом ОСОБА_3 визнано винним у вчинені вказаного правопорушення. Заявниця вказує, що ОСОБА_3 не припинив своїх дій і знову продовжував вчиняти психологічне насильство відносно заявниці. Так до теперішнього часу ОСОБА_3 продовжує звертатися до заявниці нецензурною лайкою, принижуючи її та кричати на неї. Донька взагалі боїться залишатись в квартирі без батьків. 
       09 вересня 2024 року за результатами виїзду поліцейськими винесено терміновий заборонний припис на три доби із забороною контактувати із заявницею, проте ОСОБА_3 винесеної заборони не дотримався та продовжив свої неправомірні дії.
       05 жовтня 2024 року ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння безпідставно ображав непристойною лайкою та погрожував фізичною розправою заявниці в присутності її доньки. В подальшому працівниками поліції винесено терміновий заборонний припис строком на три доби із забороною контактувати з заявницею у будь-який спосіб. За таких обставин через реальні побоювання та з метою недопущення вчинення ОСОБА_3 протиправних дій, заявниця вимушена звернутись до суду про видачу обмежувального припису, щоб захистити від неправомірних дій ОСОБА_3 себе та неповнолітню доньку.
       Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
       Видано обмежувальний припис строком на 2 (два) місяці, яким визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , а саме: 
       заборонено ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;
       заборонено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування, телефонні переговори із постраждалими особами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
       Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднесено на рахунок держави.
       Роз`яснено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
       Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомлено уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій просить рішення суду частково скасувати, задовольнивши її заяву у повному обсязі про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 . 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.        
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11 липня 2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
З акту про фактичне проживання від 21 жовтня 2024 року складеного в присутності мешканців будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності є власниками квартири АДРЕСА_2 .
07 квітня 2024 року відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , строком дії до 10 квітня 2024 року.
Постановою Світловодського міськрайонного суду від 25 квітня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно дружини брата ОСОБА_1 .
09 вересня 2024 року відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , строком дії до 11 вересня 2024 року.
09 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_3 винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 266481 за вчинення ОСОБА_3 психологічного домашнього насильства та за порушення термінового заборонного припису.
Довідкою лікаря від 08.04.2024 року підтверджується факт звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою до лікаря ОСОБА_10 , після нападу брата чоловіка у нетверезому стані 07.04.2024 року. 
Наданий до суду фотознімок із зображенням руки невідомої особи, суд вважає неналежними доказом, оскільки він не містить інформації ким та коли зроблено фото, хто на ньому зображений.
Крім того, в судовому засіданні представник заявниці підтвердив факт, що заявниця ніколи не зверталася до правоохоронних органів із заявами про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Висновки психологів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд першої інстанції визнав неналежними доказами, оскільки суду не надано доказів на джерело походження даних доказів, підстави складення вказаних висновків психологом ,а будь-яких клопотань про допит вказаних психологів, як свідків, до суду не було заявлено.
Задовольняючі частково заяву ОСОБА_1 , а саме щодо видачі обмежувального припису строком на два місяці, яким визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , а саме: заборонено ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 , , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними, а також заборонено ОСОБА_3 , вести листування, телефонні переговори із постраждалими особами ОСОБА_1 та її неповнолітньою донькою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб ,суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності постановою Світловодського міськрайонного суду від 25 квітня 2024 року.
Суд першої інстанції вказав, що заборона ОСОБА_3 перебувати в місці постійного проживання заявниці та її доньки, а також заборона наближатися на відстань 200 м до місця проживання ОСОБА_1 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ,за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та її доньки, буде порушенням його права користування своїм майном , а саме квартирою.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що заявницею не доведено належними та допустимими доказами підтвердження ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із не вчиненням щодо ОСОБА_3 обмежувального припису.
Крім того, реалізація права заявниці та її доньки на не втручання в їх особисте життя у даному випадку конкурує (входе в протиріч) з правом ОСОБА_3 на житло.
Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно п. п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;
2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;
3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;
4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;
5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду
 Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
     Згідно з вимогами ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
       Статтею 318 ЦК України, визначено, що суб`єктами права власності є український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.
       Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
       Згідно з вимогами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Відповідно до вимог ст.320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції ,яких доводи апеляційної скарги не спростовують.
       Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384,430 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2024 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя                                                                                       О.Л. Дуковський 
Судді                                                                                                               Л.М. Дьомич 
                                                                                                         О.А. Письменний