Постанова 
Іменем України
 
05 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 344/17185/23
провадження № 61-11511св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
 
відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2024 року у складі судді                     Домбровської Г. В. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду                             від 02 липня 2024 року у складі колегії суддів Максюти І. О., Бойчука І. В.,    Фединяка В. Д., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (далі - АТ «Івано-Франківськгаз») про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка виникла за невиплату на час звільнення належних платежів, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. 
Позов мотивовано тим, що відповідно до рішення Наглядової ради АТ «Івано-Франківськгаз», оформленого пунктом 2 протоколу засідання Наглядової ради товариства від 22 травня 2022 року № 25/05-2022, його з 29 червня 2022 року обрано до складу правління товариства на посаду фінансового директора. 
Пунктом 4 зазначеного протоколу 25 травня 2022 року затверджено умови контрактів, укладених з членами правління товариства.
24 червня 2022 року між ним та відповідачем укладено контракт, на підставі якого виникли трудові відносини (на умовах строкового трудового договору).
Наказом АТ «Івано-Франківськгаз» від 14 серпня 2023 року № 107-к/тр, виданим на підставі рішення Наглядової ради товариства від 11 серпня 2023 року № 2/23, яке оформлене протоколом, його звільнено з роботи на підставі пункту 4 статті 41 КЗпП України - достроково розірвано договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб.
Пунктом 2 наказу товариства від 14 серпня 2023 року № 107-к/тр йому передбачено виплату вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану відпустку за 77 календарних днів.
При звільненні з посади фінансового директора АТ «Івано-Франківськгаз»                           14 серпня 2023 року відповідачем, як роботодавцем, не було виплачено всіх належних йому сум у день звільнення. 
Лише 24 серпня 2023 року відповідачем було частково погашено заборгованість, однак виплачено лише 1 129 260,56 грн вихідної допомоги та 48 826,01 грн за прострочення строків виплати вихідної допомоги та компенсації.
Натомість, на думку позивача, під час фактичної виплати суми вихідної допомоги відповідачем безпідставно до розрахунку середнього заробітку для оплати вихідної допомоги та виплати компенсації за невикористану відпустку не включено премію у розмірі 1 242 240,00 грн, яку ним було отримано у травні        2023 року на підставі протоколу Наглядової ради від 12 травня 2023 року, у зв`язку з чим проведено неповну оплату при звільненні.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Івано-Франківськгаз» на його користь заборгованість, що виникла в результаті невиплати на час звільнення належних звільненому працівникові сум в розмірі      1 651 751,56 грн, обчислену з врахуванням утриманих податків та зборів; стягнути з АТ «Івано-Франківськгаз» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 837 733,76 грн з подальшим нарахуванням середнього заробітку, починаючи з 15 вересня 2023 року до дня фактичної виплати прострочених сум за кожний робочий день.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                         від 31 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, в висновком якого погодився апеляційний суд, ґрунтується на положеннях статей 116, 117 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, суд, встановивши, що у спірних відносинах сторонами чітко обумовлено конкретний розмір посадового окладу позивача у 120 000,00 грн (куди вже враховано ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена Правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і які в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику); також встановлено розмір річної премії позивача у 480 000,00 грн, дійшов висновку, що премія мала одноразовий характер, тобто була певною одноразовою виплатою (премії, заохочення) за певних умов, які, з огляду на відсутність будь-якої деталізації, не характеризуються постійним характером та систематичністю, тому не підлягає врахуванню при обчисленні середнього заробітку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
ОСОБА_1  подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення та постанову апеляційного суду, у якій просить скасувати оскаржувані рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 вересня 
2019 року у справі № 761/9584/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі 
№ 761/24489/17, від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц, 
від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У жовтні 2024 року «Івано-Франківськгаз» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що судові рішення є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування немає. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Відповідно до рішення Наглядової ради АТ «Івано-Франківськгаз», оформленого протоколом засідання Наглядової ради від 25 травня 2022 року № 25/05-2022, фінансового директора ОСОБА_1 обрано до складу Правління товариства з 01 липня 2022 року строком на 3 роки, а саме до 30 червня 2025 року (включно) (пункт 2 Протоколу від 25 травня 2022 року № 25/05-2022).
 
Пунктом 4 Протоколу від 25 травня 2022 року № 25/05-2022 затверджено умови контрактів з Головою та членами Правління товариства.
 
29 червня 2022 року між АТ «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 (працівник) підписано контракт.
 
Розділом 6 контракту від 29 червня 2022 року врегульовано порядок оплати праці та організації роботи працівника.
 
Згідно з пунктом 6.1 контракту за виконання обов`язків, передбаченим цим контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода у розмірі, визначеному в додатку до цього контракту.
 
Додаткові виплати при виконання працівником обов`язків, передбачених цим контрактом, встановлюються сторонами в додатку до цього контракту.
 
Також 29 червня 2022 року між АТ «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 підписано додаток до контракту від 29 червня 2022 року як з членом Правління АТ «Івано-Франківськгаз».
 
За змістом пункту 1 вказаного додатка до контракту за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000,00 грн.
 
Сторони встановили, що в розмірі посадового окладу працівника вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена Правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику (пункт 2 додатка до контракту).
 
Пунктами 3-8 додатка до контракту сторони узгодили порядок та строк виплати річної премії, розмір якої згідно з пунктом 5 додатка сторонами визначено у 480 000,00 грн.
 
Згідно з пунктом 9 додатка до контракту сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватись інші місячні премії (заохочення) за рішенням Наглядової ради Товариства.
 
12 травня 2023 року Наглядовою радою АТ «Івано-Франківськгаз» затверджено протокол № 12/05-2023, за змістом якого, зокрема, по другому питанню порядку денного «Про виплату Голові та членам Правління товариства премії (заохочення)» вирішено виплатити Голові та членам Правління товариства премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року в розмірі, зокрема, директору фінансовому - 1 242 240,00 грн.
 
Як підтверджується інформацією, що міститься в матеріалах справи, про нарахування та виплату заробітної плати фінансовому директору                       ОСОБА_1 у травні 2023 року було виплачено 1 242 240,00 грн у відповідній графі вид виплати зазначено «нарахування однораз премії» (а. с.32, том. 1).
 
Наказом (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)            від 14 серпня 2023 року № 109-к/тр ОСОБА_1 , директора фінансового, звільнено з 14 серпня 2023 року у зв`язку з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб (пункт 5 статті 41 КЗпП України). Доручено виплатити працівнику компенсацію за 77 календарних днів невикористаної відпустки та вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку       (а. с. 20, том. 1).
 
На виконання наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) 24 серпня 2023 року № 109-к/тр АТ «Івано-Франківськгаз» виплачено ОСОБА_1 : 978 036,72 грн - сума вихідної допомоги; 218,34 грн - сума індексації; 387 388,54 грн - сума компенсації за 77 днів невикористаної відпустки; 60 653,44 грн - сума невиплаченої заробітної плати; 36 698,24 грн - сума посадового окладу; 22 453,89 грн - сума відпустки. Разом виплачено                                1 485 449,17 грн (а. с.124, том. 1).
 
Крім того, 24 серпня 2023 року позивачу було виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату належних звільненому працівнику сум за період з 15 до           24 серпня 2023 року в сумі 48 926,02 грн.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
 
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
 
Частиною першою статті 94 КЗпП України визначкено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
 
Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».
 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати.
 
Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
 
Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
 
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
 
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму.
 
За змістом статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
 
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок) (в редакції, чинній станом на дату звільнення позивача).
 
Пунктом 2 Порядку передбачено, що для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
 
Перелік виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати, врегульовано розділом ІІІ Порядку.
 
Відповідно до пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
 
Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.
 
При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
 
Пунктом 4 Порядку передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків.
 
З огляду на наведене за змістом Порядку премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані (за механізмом, визначеним абзацом третім пункту 3 Порядку).
 
Так, згідно з контрактом, укладеним 29 червня 2022 року між АТ «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 як членом Правління товариства, і додатком до нього за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику ОСОБА_1 встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000,00 грн, куди включено ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність його роботи (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо) та визначено розмір річної премії працівника у 480 000,00 грн, що складає 100% всього розміру річної премії. Разом з тим, у пункті 9 додатка до контракту сторони погодили, що працівнику можуть сплачуватись інші премії (заохочення) за рішенням Наглядової ради товариства.
 
Таким чином, суди обґрунтовано вважали, що у пункті 9 додатка до контракту передбачено саме певні одноразові виплати (премії, заохочення) і за певних умов, які не характеризуються постійним характером та систематичністю.
 
Врахувавши наведене, встановивши усі обставини справи та оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками докази, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що премія в розмірі                                       1 242 240,00 грн, яка виплачена ОСОБА_1 на підставі рішення Наглядової ради АТ «Івано-Франківськгаз» від 12 травня 2023 року № 12/05-2023, відноситься до передбачених підпунктами «б», «о» пункту 4 Порядку одноразових виплат (перелік яких не є вичерпним), тобто витрат роботодавця, що не включаються для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при проведенні розрахунків при звільненні із позивачем, на підставі чого обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
 
Колегія суддів Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд ухвалою безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, оскільки згідно з частинами першою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Переглянувши в касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, з урахуванням неможливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що, оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав уважати, що суди порушили норми матеріального чи процесуального права, то касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, оскільки підстав їх для скасування немає.
 
Щодо судових витрат
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                              від 31 січня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду                             від 02 липня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                       В. М. Коротун 
Є. В. Коротенко
М. Є. Червинська