ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 липня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 741/109/25
Головуючий у першій інстанції – Крупина А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/921/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді Крупини А.О. від 20 березня 2025 року, місце ухвалення рішення - м. Носівка, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

                        В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило: стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ ”Юніт Капітал” заборгованість за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року у розмірі 13 076 грн. 24 грн. Також  позивач ставив питання про стягнення із відповідача на свою користь судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме, судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” вказувало, що 17.02.2020 року між відповідачем ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю ”Манівео швидка фінансова допомога”, правонаступником якого є позивач, було укладено кредитний договір №795987570, відповідно до умов якого, відповідачу було надано грошові кошти в сумі 14 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, і при цьому, відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Позивач зазначав, що даний договір було укладено у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно із вимогами, визначеними Законом України ”Про електронні документи та електронний документообіг”, а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями: 3, 11, 12 Закону України ”Про електронну комерцію”. За доводами позивача, кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача ОСОБА_3 , але вона неналежним чином виконувала умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. У зв`язку із порушенням умов договору, у ОСОБА_3 , за твердженнями  позивача,  виникла  заборгованість  у  розмірі 13 076 грн. 24 коп., яка  складається  із  наступного: 8 301,60 грн. - заборгованість по кредиту; 4 774,64 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року у розмірі 13 076 грн. 24 коп., сплачений   судовий  збір  у  розмірі  2 422  грн.  40  коп.,   а   також   судові витрати  на  професійну  правничу  допомогу  в   сумі 6  000 грн.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 20.03.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ ”Юніт Капітал”: заборгованість за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року в розмірі 13 076 (тринадцять тисяч сімдесят шість) грн. 24 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20.03.2025 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до неї про стягнення заборгованості -відмовити. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 року є незаконним, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що кредитний договір №795987570 від 17.02.2020 року не містить підписів, і тому не може вважатися належним доказом укладення сторонами кредитного договору, узгодження його істотних умов; також відсутні докази отримання нею коштів, відкриття їй рахунку, користування нею кредитними коштами та обґрунтований розрахунок заборгованості.  Апелянт зазначає, що до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року, оскільки договір факторингу№28/1118-01, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю ”Манівео швидка фінансова допомога” передало ТОВ ”Таліон Плюс” право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 року, тобто, ще до укладення кредитного договору. Апелянт ОСОБА_2 вказує, що заборгованість за відсотками стягненню не підлягає, оскільки розрахунок заборгованості, на яку посилається позивач, не є первинним бухгалтерським документом, і відсотки нараховані поза межами визначеного строку кредитування. За доводами апелянта, нарахування відсотків є безпідставним, оскільки її чоловік є військовослужбовцем, і позивач не мав права нараховувати відсотки, на підставі положень ч.15 статті 14 Закону України ”Про соціальний і правовий захиствійськовослужбовців та членів їх сімей”.

У додаткових поясненнях Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 17.02.2020 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (кредитодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір №795987570 у формі електронного документа, із використанням електронного підпису, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 14 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту продукту ”Комфорт” ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (а.с.11, зворот-13, 15-19).
Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася із Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору. Після чого відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписала договір із додатками електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 3U65JU5C, таким чином уклавши з ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” вищевказаний договір (а.с.11-13, 20).
Відповідно до п.п.1.2.,1.3. укладеного кредитного договору, кредит надається строком на 126 днів. Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному розмірі - 376,98 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування ним, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит (п.1.4. укладеного кредитного договору).
Проценти за користування кредитом у розмірі, передбаченому в п.1.4. договору, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника (п.1.7. укладеного кредитного договору).
Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту продукту ”Комфорт” ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, та Паспорт споживчого кредиту, що було надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п.4.1. укладеного кредитного  договору).
28.04.2020 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), було  укладено додаткову угоду до Договору №795987570 від 17.02.2020 року, відповідно до умов якої, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов договору №795987570 від 17.02.2020 року та зверненням позичальника, кредитодавець надав позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 5 393 грн. 72 коп. на 28 днів (а.с.14). 
Згідно  із  копією  платіжного  доручення  від  17.02.2020  року №bc1303b1-55a6-49c5-a88a-bdb740036d80, ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” кошти в сумі 14 000 грн. згідно із договором №795987570 від 17.02.2020 року, перераховано для зарахування ОСОБА_3 на платіжну картку №4119-97ХХ-ХХХХ-1437 (а.с.30). Отримання відповідачем кредитних коштів за договором також підтверджується електронним повідомленням від 18.11.2024 року, надісланим АТ КБ ”ПриватБанк” ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” про здійснення успішних платежів за дорученням ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанку на карти клієнтів, у тому числі, 17.02.2020 року на карту №4119-97хх-хххх-1437 (а.с.31-32). 

Судом встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ ”Таліон Плюс” (фактор) та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (клієнт), було укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.33-36).
Пунктом 8.2. вказаного договору визначено, що він закінчується 28.11.2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 
28.11.2019 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с.39).
31.12.2020 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, текст договору факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції. Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено у такій редакції: ”Право вимоги” - право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому.’’ ’’Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.’’ (а.с.40-43).
31.12.2021 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року, включно (а.с.45).
31.12.2022 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року, включно (а.с.46).
31.12.2023 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2023 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року (а.с.47).

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачено, що згідно умов договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Тобто, предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме, реєстрах прав вимоги.
У той же час, відповідно до п.1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору.
Тобто, реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів у випадку бажання та необхідності сторін.
Згідно з п.4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №100 від 22.09.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ ”Таліон Плюс” отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 13 076,24 грн., з яких: заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) - 8 301,60 грн., заборгованість по відсотках - 4 774,64 грн. (а.с.48-49).
Отже, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, оскільки він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме, у хронологічний період : 28.11.2018 р. - 31.12.2024 р.

Відповідно, ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” відступило дійсне право вимоги ТОВ ”Таліон Плюс”, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Тобто, право вимоги за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року перейшло до ТОВ ”Таліон Плюс” 22.09.2020 року, тобто, з підписанням сторонами реєстру прав вимоги №100. 
Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу Права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
Зокрема, на підтвердження переходу права вимоги позивачем долучено довідку, видану ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, що підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року до ТОВ ”Таліон Плюс” (а с.78).
Так, реєстр прав вимоги №100 від 22.09.2020 року підписаний вже після укладення 17.02.2020 року кредитного договору між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та відповідачем. 
Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), визначено, що фактор (ТОВ ”Таліон Плюс”) має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.

05.08.2020 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року (а.с.50-52).
Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленого в відповідному додатку договору (п.4.1. цього договору).
03.08.2021 року між ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” та ТОВ ”Таліон Плюс” було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, згідно з якою, строк дії договору було продовжено до 31.12.2022 року, включно (а с.55).
30.12.2022 року між ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” та ТОВ ”Таліон Плюс” було укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, згідно з якою, строк дії договору було продовжено до 30.12.2024 року, включно (а.с.56).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, від ТОВ ”Таліон Плюс” до ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 076,24 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 8 301,60 грн., заборгованість по відсотках - 4 774,64 грн. (а.с.57-58).
Отже, договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного  проміжку  часу,  а  саме,  у  хронологічний  період:  05.08.2020 р. - 30.12.2024 р., включно.
Тобто, ТОВ ”Таліон Плюс” відступило дійсне право вимоги до ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс”, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Таким чином, право вимоги за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року перейшло до ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” 31.08.2023 року, тобто, з підписанням сторонами реєстру прав вимоги №11. 
Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
Відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.

02.12.2024 року ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” та позивач ТОВ ”Юніт Капітал” уклали договір факторингу №02/12/24-У, відповідно до умов якого, позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року (а.с.59-62).
Відповідно до п.1.1. договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників.
Відповідно до п.1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до реєстру боржників за укладеним договором факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024 року від ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” до позивача   перейшло   право   вимоги   до   відповідача   на   загальну   суму 13 076,24 грн. (а.с.64-65). Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024 року (а.с.66).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №795987570, ПІБ ОСОБА_3 , за підписом директора ТОВ ”Юніт Капітал”, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ”Юніт Капітал” за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року,   загальна  сума  якої  на  момент  подання  позовної  заяви  становить 13 076, 24 грн., та складається із наступного: 8 301,60 грн. - заборгованості за сумою кредиту; 4 774,64 грн. - простроченої заборгованості за процентами (а.с.70).

Необхідно зазначити, що у матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості відповідача по вищевказаному кредитному договору, зроблені попередніми кредиторами: ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, ТОВ ”Таліон Плюс” (а.с.67-68,69). Вказані розрахунки заборгованості відповідача не суперечать один одному, та узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема із витягами з реєстрів справ вимоги №100 від 22.09.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, №11 від 31.08.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року. 

Із розрахунку заборгованості, зробленого 01.06.2024 року ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (а.с.67-68), вбачається, що відповідач частково виконувала умови укладеного кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, що свідчить про те, що вона усвідомлювала існування кредитного договору та визнавала свої зобов`язання за ним, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил.

Із копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 09.10.2020 року вбачається, що 09.10.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб; прізвище після державної реєстрації шлюбу обох із подружжя: ” ОСОБА_5 ” (а.с.159).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 року, задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договром, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено перехід права вимоги до відповідача за договорами факторингу, оскільки на момент включення кредитного договору №795987570 до реєстру права вимоги право вимоги вже існувало, а не було майбутнім. Суд першої інстанції виходив із тих обставин, що відповідач пройшла процедуру ідентифікації, надала згоду на обробку персональних даних, створила особистий кабінет, пройшла процедуру верифікації своєї платіжної картки, обрала бажану суму кредиту, ознайомилася із текстом примірного договору, відповідними правилами та умовами надання кредиту, про що поставила відповідну відмітку. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору, ОСОБА_1 уклала кредитний договір, який був підписаний відповідно до вимог статей: 6, 8, 11, 12 Закону України ”Про електронну комерцію”, а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 20.03.2025 року констатував, що у порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань. При цьому, надані позивачем докази суд першої інстанції визнав належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вказані докази містять в собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача суми заборгованості. Судом першої інстанції також було проведено розподіл судових витрат між сторонами, та стягнуто із відповідача на користь позивача 2 422 грн. 40 коп. - в рахунок відшкодування судових витрат  по сплаті судового збору за подання позовної заяви, а також 4 000 грн. - в рахунок часткового відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу. При цьому, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд першої інстанції визнав за можливе зменшити розмір відшкодування судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу, до 4 000 грн., вважаючи такий розмір обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 року є незаконним через неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що кредитний договір №795987570 від 17.02.2020 року не містить підписів, і тому не може вважатися належним доказом укладення сторонами кредитного договору, узгодження його істотних умов; також відсутні докази отримання нею коштів, відкриття їй рахунку, користування нею кредитними коштами та обґрунтований  розрахунок  заборгованості. Апелянт зазначає, що до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року, оскільки договір факторингу№28/1118-01, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю ”Манівео швидка фінансова допомога” передало ТОВ ”Таліон Плюс” право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 року, тобто, ще до укладення кредитного договору. Апелянт ОСОБА_2 вказує, що заборгованість за відсотками стягненню не підлягає, оскільки розрахунок заборгованості, на яку посилається позивач, не є первинним бухгалтерським документом, і відсотки нараховані поза межами визначеного строку кредитування. За доводами апелянта, нарахування відсотків є безпідставним, оскільки її чоловік є військовослужбовцем, і позивач не мав права нараховувати відсотки, на підставі положень ч.15 статті 14 Закону України ”Про соціальний і правовий захиствійськовослужбовців та членів їх сімей”.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Згідно ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами статей: 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до приписів статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України ”Про електронну комерцію” №675-VIII, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Положеннями статті 3 Закону України ”Про електронну комерцію” №675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Виходячи із положень статей: 11, 12 Закону України ”Про електронну комерцію” №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. 

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом   надсилання   комерційного   електронного   повідомлення, розміщення  пропозиції  (оферти)  у  мережі  Інтернет   або   інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону України ”Про електронну комерцію” №675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 Закону України ”Про електронну комерцію” №675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 статті 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ”Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 17.02.2020 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (кредитодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір №795987570 у формі електронного документа, із використанням електронного підпису, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 14 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту продукту ”Комфорт” ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (а.с.11, зворот-13, 15-19).

Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася із Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору. Після чого відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписала договір із додатками електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 3U65JU5C, таким чином уклавши з ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” вищевказаний договір (а.с.11-13, 20).
Відповідно до п.п.1.2.,1.3. укладеного кредитного договору, кредит надається строком на 126 днів. Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному розмірі - 376,98 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування ним, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит (п.1.4. укладеного кредитного договору).
Проценти за користування кредитом у розмірі, передбаченому в п.1.4. договору, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника (п.1.7. укладеного кредитного договору).
Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту продукту ”Комфорт” ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, та Паспорт споживчого кредиту, що було надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п.4.1. укладеного кредитного  договору).

28.04.2020 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), було  укладено додаткову угоду до Договору №795987570 від 17.02.2020 року, відповідно до умов якої, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов договору №795987570 від 17.02.2020 року та зверненням позичальника, кредитодавець надав позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 5 393 грн. 72 коп. на 28 днів (а.с.14). 

Одночасно із підписанням договору, відповідачем було подано заявку на  отримання  грошових  коштів  в  кредит  від  17.02.2020  року  на  суму 14 000 грн., строком   на   126   днів   на   банківську   картку   відповідача  № НОМЕР_2 хх-хххх-1437.

Згідно  із  копією  платіжного  доручення  від  17.02.2020  року №bc1303b1-55a6-49c5-a88a-bdb740036d80, ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” кошти в сумі 14 000 грн. згідно із договором №795987570 від 17.02.2020 року, перераховано для зарахування ОСОБА_3 на платіжну картку № НОМЕР_3 (а.с.30). Отримання відповідачем кредитних коштів за договором також підтверджується електронним повідомленням від 18.11.2024 року, надісланим АТ КБ ”ПриватБанк” ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” про здійснення успішних платежів за дорученням ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанку на карти клієнтів, у тому числі, 17.02.2020 року на карту № НОМЕР_2 хх-хххх-1437 (а.с.31-32). 

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення 17.02.2020 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та відповідачкою ОСОБА_1 кредитного договору №795987570, та відповідно, отримання відповідачем кредитних коштів за вищевказаним договором. Будь-яких відомостей про визнання кредитного договору №795987570 від 17.02.2020 року недійсним або неукладеним, матеріали справи в собі не містять. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із матеріалів справи, відповідач частково сплачувала кошти за даним кредитним договором, що також свідчить про його укладення. 

Приписами статті 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 ч.1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За положеннями ч.1 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 статті 519 ЦК України).

Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнту послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із положеннями статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Судом встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ ”Таліон Плюс” (фактор) та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” (клієнт), було укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.33-36). Пунктом 8.2. вказаного договору визначено, що він закінчується 28.11.2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 28.11.2019 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с.39). 31.12.2020 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, текст договору факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції. Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено у такій редакції: ”Право вимоги” - право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому.’’ ’’Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.’’ (а.с.40-43). 31.12.2021 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року, включно (а.с.45). 31.12.2022 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року, включно (а.с.46). 31.12.2023 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2023 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року (а.с.47). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №100 від 22.09.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ ”Таліон Плюс” отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 13 076,24 грн., з яких: заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) - 8 301,60 грн., заборгованість по відсотках - 4 774,64 грн. (а.с.48-49).

05.08.2020 року між ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року (а.с.50-52). Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленого в відповідному додатку договору (п.4.1. цього договору). 03.08.2021 року між ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” та ТОВ ”Таліон Плюс” було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, згідно з якою, строк дії договору було продовжено до 31.12.2022 року, включно (а с.55). 30.12.2022 року між ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” та ТОВ ”Таліон Плюс” було укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, згідно з якою, строк дії договору було продовжено до 30.12.2024 року, включно (а.с.56). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, від ТОВ ”Таліон Плюс” до ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 076,24 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 8 301,60 грн., заборгованість по відсотках - 4 774,64 грн. (а.с.57-58). Отже, договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного  проміжку  часу,  а  саме,  у  хронологічний  період:  05.08.2020 р. - 30.12.2024 р., включно. Тобто, ТОВ ”Таліон Плюс” відступило дійсне право вимоги до ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс”, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Таким чином, право вимоги за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року перейшло до ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” 31.08.2023 року, тобто, з підписанням сторонами реєстру прав вимоги №11. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.

02.12.2024 року ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” та позивач ТОВ ”Юніт Капітал” уклали договір факторингу №02/12/24-У, відповідно до умов якого, позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року (а.с.59-62). Відповідно до п.1.1. договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до п.1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до реєстру боржників за укладеним договором факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024 року від ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 076,24 грн. (а.с.64-65). Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024 року (а.с.66).

На підтвердження вимог заявленого позову позивачем було надано суд виписки з особового рахунку за кредитним договором №795987570, ПІБ ОСОБА_3 , за підписом директора ТОВ ”Юніт Капітал”, згідно яких ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ”Юніт Капітал” за кредитним договором №795987570 від 17.02.2020 року, загальна сума якої на момент подання позовної заяви становить 13 076,24 грн.,  та  складається  із:  8 301,60 грн. - заборгованості  за  сумою  кредиту; 4 774,64 грн. - простроченої заборгованості за процентами (а.с.70), а також розрахунки заборгованості відповідача по вищевказаному кредитному договору, зроблені попередніми кредиторами: ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, ТОВ ”Таліон Плюс” (а.с.67-68,69). Вказані розрахунки заборгованості відповідача не суперечать один одному та узгоджуються із іншими доказами у справі, зокрема, із витягами з реєстрів прав вимоги №100 від 22.09.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, №11 від 31.08.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року.

На спростування вимог заявленого позову відповідачем ОСОБА_2 не надано суду відповідного контррозрахунку заборгованості, відповідних доказів, які спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, а також належних та достатніх, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказів, які підтверджують повернення відповідачем кредитних коштів у повному розмірі та у строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.  

В ході судового розгляду даної справи також встановлено, що після закінчення строку дії укладеного договору, відсотки по ньому не нараховувалися. Так, з витягу з реєстру прав вимоги №100 від 22.09.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього) вбачається, що ТОВ ”Таліон Плюс” отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 13 076 грн. 24 коп., з  яких:  заборгованість  по  основному  боргу  (тілу  кредиту)  -  8  301 грн. 60 коп., заборгованість  по  відсотках - 4 774 грн. 64 коп. (а.с.48-49). Ця сума залишалася незмінною при подальших переходах права вимоги до відповідача за договором №795987570 від 17.02.2020 року, і саме дану суму просив стягнути із відповідача на свою користь позивач.

Відповідно до приписів статей: 137, 141 ЦПК України, судом першої інстанції проведено розподіл судових витрат між сторонами.  

Доводи апеляційної скарги відносно того, що нарахування відсотків є безпідставним, оскільки чоловік ОСОБА_1 є військовослужбовцем, і позивач не мав права нараховувати відсотки, на підставі положень ч.15 статті 14 Закону України ”Про соціальний і правовий захиствійськовослужбовців та членів їх сімей”, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 року. Оскільки із матеріалів справи (а.с.158,159), вбачається, що чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , призваний на військову службу під час мобілізації, та перебуває на військовій службі у військовій частині з 03.05.2022 року, а нарахування відсотків за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 , згідно наданих стороною позивача розрахунків, припинилося ще у 2020 році.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив правову природу заявленого позову, обставини справи та визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надавши їм відповідну оцінку, в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, та ухвалив рішення від 20.03.2025 року, яке відповідає вимогам статей: 263, 264 ЦПК України. За даних обставин, відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 року, з мотивів, які викладені у поданій апеляційній скарзі. 

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20.03.2025 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 30.07.2025 року.   

Головуючий:                                                Судді: