КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року, -
                                                                                       
                                             ВСТАНОВИЛА:
 
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 17.01.2024 приблизно о 18 год 30 хв в м. Києві, на вул. Васильківській, 32, керуючи т.з. «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив  адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним доказам як кожному окремо, так і у їх сукупності, дійшов необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Звертає увагу на те, що поза увагою суду залишилися фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема те, що він перед здійсненням повороту ліворуч переконався у безпечності свого маневру, про що свідчить та обставина, що водії двох зустрічних смуг руху зупинилися, пропускаючи його, що водій ОСОБА_1 , який рухався у смузі руху громадського транспорту, проігнорував, внаслідок чого і сталося зіткнення.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року, з тих підстав, що повний текст прийнятого судом рішення ОСОБА_2 отримав 07 квітня 2025 року, а відтак був необізнаний про мотивацію прийнятого рішення, що унеможливило обґрунтування доводів апеляційної скарги.
Розглянувши клопотання ОСОБА_2 , з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки доводи клопотання підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
У порушення зазначених вимог закону суд першої інстанції за відсутності належних доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, дійшов необґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 порушень п. 10.1, 16.13 ПДР України
На переконання суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам, оскільки не підтверджується дослідженими доказами.
Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Пунктом 16.13 ПДР України визначено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223533 від 17.01.2025, ОСОБА_2 17.01.2024 близько о 18 год 30 хв в м. Києві, по вул. Васильківській, 32, керуючи т.з. «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив  адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У поясненнях ОСОБА_1 вказав, що він рухався смугою громадського транспорту з увімкненим сигналом лівого повороту, «Volkswagen JETTA», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював поворот ліворуч, та в цей момент сталося зіткнення.
Водій ОСОБА_2 у своїх поясненнях стверджував, що рухався з вул. Васильківської в напрямку вул. Сумської; здійснюючи поворот ліворуч , переконався, що його маневр буде безпечним, зокрема транспортні засоби у двох зустрічних смугах руху, які він перетинав, зупинилися, пропускаючи його; завершуючи маневр, зупинився перед пішохідним переходом, в цей час відчув удар у задню праву частину автомобіля від автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у смузі громадського транспорту;також наполягав про те, що автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 ,рухався на великій швидкості у полосі громадського транспорту.
Згідно висновку експерта № 27/25 від 09 лютого 2025 року про те, що в дорожній обстановці, що склалась, водій автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 17.1, 12.3 ПДР України. Дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 17.1 ПДР України. 
Дані схеми ДТП: графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася ДТП, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, місце зіткнення транспортних засобів, характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів), - у сукупності свідчать, про те, що автомобілі зіткнулись вже після того, як транспортний засіб «Volkswagen JETTA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 закінчував маневр повороту ліворуч, перетнувши дві смуги зустрічного руху; при цьому, задня частина його автомобіля знаходилася у смузі руху громадського транспорту.  
При цьому, транспортний засіб «Volkswagen JETTA», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у крайній лівій смузі (смузі для руху громадського транспорту), не зважаючи, що транспортні засоби, які рухалися у попутному напрямку у крайній правій та середній смугах, зупинилися, пропускаючи «Volkswagen JETTA», д.н.з. НОМЕР_1 , продовжив рух та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , який, завершуючи поворот ліворуч, зупинився перед пішохідним переходом. 
Отже, досліджені докази у своїй сукупності спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 порушень п.п. 10.1, 16.13 ПДР України.
Суд першої інстанції вказані обставини залишив поза увагою, формально навівши докази у рішенні без їх належної оцінки, яка грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності у розумінні ст. 252 КУпАП.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року - задовольнити, строк поновити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його  діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її  винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
                Суддя
Київського апеляційного суду                                                     О. М. Сітайло

Справа № 33/824/2715/2025                                                        Головуючий суддя у 1-й інстанції: Коваль В.О.
                                                                                                                      Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.