ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5696/25 Справа № 185/12031/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, 
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Макаренко Олександр Анатолійович, 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року, -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
18.09.2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якому позивач просив стягнути з солідарно відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію за період часу з 01.01.2001 року по 01.09.2023 року у розмірі 103 128, 79 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 862, 02 грн., 3% річних у розмірі 2 086, 02 грн., пеню у розмірі 289, 43 грн. та сплачений судовий збір – 2 684 грн.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року позов Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради задоволено частково. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2012 року по серпень 2023 року включно у розмірі 85 586 грн. 21 коп. 
В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
       07.04.2024 року від  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Макаренко Олександр Анатолійовичнадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 . 
       В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідач ОСОБА_2 з 05.12.2013 року зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , а тому з цього часу він не користувався послугами з теплопостачання у АДРЕСА_2 .

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської радинадійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідачам квартира належить на праві власності у розмірі частини на кожного, а тому обидва відповідачі, як власники квартири повинні її утримувати.

Від  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Макаренко Олександр Анатолійович надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що звертаючись до суду з позовом, позивач звертався до зареєстрованих осіб, як споживачів наданих послуг, а не до власників, а тому це не має значення для справи. В суд першої інстанції ці докази позивачем надані не були, а тому не повинні бути прийнять судом апеляційної інстанції.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Представник ОСОБА_2 адвокат Макаренко О.А., доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати й відмовити у задоволенні позовних вимог. 
       Інші учасники справи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.73-75), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції треба скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини. 

КП «Павлоградтеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно з особистим рахунком НОМЕР_1 заборгованість за спожиту теплову енергію за зазначеною адресою, нарахована за період з січня 2001 року по серпень 2023 року включно, складає 103 128 грн 79 коп. (а.с.5-7)
Відомостей про погашення цієї заборгованості на день розгляду справи не надійшло. 
Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Відділом реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради надані довідки із зазначенням інформації про дати народження та період реєстрації відповідачів за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.24-25)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за зазначеною адресою з 25 лютого 1991 року по теперішній час і має обов`язок сплати заборгованості за фактично отримані послуги за період з січня 2001 року по серпень 2023 року включно.
  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за зазначеною адресою з 25 лютого 1991 року, досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому має солідарний обов`язок з іншими зареєстрованими особами по оплаті комунальних послуг за період з вересня 2005 року по серпень 2023 року включно.
У Єдиному державному реєстрі судових рішень під реєстраційним номером 31162967 міститься рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2013 року у справі № 185/515/13-ц за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Зазначеним рішенням, яке набрало законної сили 19 квітня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання, які надавалися за адресою АДРЕСА_2 , за період з січня 2002 року по вересень 2012 року у розмірі 17 542 грн 58 коп.
Таким чином спір щодо заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за адресою проживання відповідачів за період з січня 2002 року по вересень 2012 року вже вирішений судом, рішення по суті цього спору набрало законної сили.
Тому заборгованість підлягає стягненню солідарно з відповідачів за період з жовтня 2012 року по серпень 2023 року включно, що за даними особового рахунку складає 103 128,79 – 17 542,58 = 85 586 грн 21 коп.
В частині стягнення з відповідачів інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на день розгляду справи судом в Україні діє правовий режим воєнного стану, покладення на споживачів комунальних послуг додаткової відповідальності у цей складний час не відповідатиме загальним засадам цивільного судочинства – справедливості, добросовісності та розумності.
Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2684 грн при подачі позовної заяви, що підтверджується платіжною інструкцією № 3037 від 13 вересня 2023 року (а.с.1).
Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Але колегія суддів апеляційного суду погодитись з таким висновком у повній мір не може з огляду на таке.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до розпорядження Павлоградського міськвиконкому № 28667 від 17.11.2011 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , по частини за кожним.

Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За таких обставин, витрати на утримання майна, а саме за постачання теплової енергії до квартири за адресою АДРЕСА_2 підлягає стягненню з відповідачів не солідарне, а дольова, відповідно до часток власності, а саме по частині з кожного.

Таке рішення не буде виходом за межі позовних вимог, оскільки позовними вимогами є стягнення плати за постачання теплової енергії з відповідачів, але з інших правових підстав.

Згідно із частинами першою та другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У разі, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Отже, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20 та інші).

А тому часткове задоволення позовних вимог, але з інших правових підстав не є виходом за межі позовних вимог.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні, в частині задоволених позовних вимог.

       При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

        Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Макаренко Олександр Анатолійович задовольнити частково.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року змінити в частині задоволених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради (ЄДРПОУ 2464306026) заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2012 року по серпень 2023 року включно у розмірі 85 586 грн. 21 коп., по 42 793 (сорок дві тисячі сімсот дев`яносто три) гривні 11 коп. з кожного відповідача.
В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року залишити без змін.
Стягнути з Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради (ЄДРПОУ 2464306026) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи у розмірі 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
       Повне судове рішення виготовлено 01.07.2025 року.

       Судді: