П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/7886/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.                                  Дата і місце ухвалення: 27.06.2025р., м. Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2025 року приватне підприємство «ГЕЛІОС-ВАН» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000113/2 від 26.02.2025р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання укладеного з фірмою ARC INTERNATIONAL FRANCE зовнішньоекономічного договору (контракту) №09-15-148447 від 07.09.2015р. в лютому 2025 року ним було імпортовано на митну територію України товар (посуд столовий), який задекларовано за основним методом визначення вартості товарів - за ціною договору. На підтвердження визначеної митної вартості надані відповідні підтверджуючі документи. Однак, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000113/2 від 26.02.2025р., яким обрано резервний метод визначення митної вартості. Таке рішення ПП «ГЕЛІОС-ВАН» вважає незаконним та зазначає, що у всіх наданих Митниці документах всі числові значення зазначені однаково та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними. Позивач зазначав про необґрунтованість посилань Митниці надання підприємством банківських платіжних документів лише на суму 23   599,87 євро, в той час як загальна вартість товарів складає 39   333,12 євро. Митним органом не враховано, що відповідно до умов укладеного контракту №09-15-148447 від 07.09.2015р. ПП «ГЕЛІОС-ВАН», як покупець, здійснює передплату за товар на підставі проформи-інвойсу та оплату залишку після отримання товару. Відповідно до проформи-інвойсу №1104044387 сторонами узгоджено передоплату у розмірі 60% вартості товару, що становить 23   599,87 євро і саме ця сума була сплачена відповідно до платіжної інструкції №13 від 17.02.2025р. Що ж до посилань митного органу на недоліки в оформленні митної декларації країни відправлення (відсутність в ній відміток митних органів країни відправлення), то позивач зазначав, що зазначений документ є не основним, а додатковим документом, який подається імпортером добровільно.  ПП «ГЕЛІОС-ВАН» не має жодного впливу на оформлення митної декларації країни відправлення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці від 26.02.2025р. №UA500500/2025/000113/2 про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ПП «ГЕЛІОС-ВАН» судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 27.06.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ПП «ГЕЛІОС-ВАН».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в п.33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2025р. №UA500500/2025/000113/2 митним органом наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості. Зокрема, встановлено, що проформою від 13.02.2025р. №1104044387 та інвойсом від 20.02.2025р. №7001687425 передбачена передплата за товари, що поставляються. При цьому декларантом наданий банківський платіжний документ від 17.02.2025р. №13 на суму 23599,87 євро, в той час як відповідно до проформи від 13.02.2025р. №1104044387 та інвойсу від 20.02.2025р. №7001687425 вартість товарів складає 39333,12 євро. На решту вартості товарів банківські платіжні документи не надано.   Митна декларація країни відправлення від 20.02.2025р. №MRN25FRD62001884969B0 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товару, через відсутність в ній відміток митних органів країни відправлення.
Також, апелянт посилається на те, що на вимогу Митниці декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, розбіжності не спростовано. Зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 МК України, були підставою для прийняття Митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС, внаслідок чого встановлено, що рівень митної вартості є більшим та становить: по товару №1 - 2,7991 дол. США/кг.нетто, замість заявленого декларантом 1,9044 дол. США/кг. нетто; по товару №3 – 3,7250 дол. США/кг.нетто, замість заявленого декларантом 2,4671 дол. США/кг. нетто
ПП «ГЕЛІОС-ВАН»  подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач стверджує, що ним надано Митниці всі документи, які містять числові значення щодо ціни товару та підтверджують митну вартість товару відповідно до діючого законодавства. Судом першої інстанції правильно надано правову оцінку «розбіжностям», зазначеним Одеською митницею у спірному рішенні від 26.02.2025р. №UA500500/2025/000113/2 про коригування митної вартості товарів. Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, чого у спірних правовідносинах не має місця. До того ж, жодних консультацій при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів між митним органом та декларантом не проводилося. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 07.09.2015р. між ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (Покупець) та компанією «ARC INTERNATIONAL FRANCE» (Франція) (Продавець) укладено контракт №09-15-148447, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти й оплатити товар, виготовлений Продавцем на своїх заводах та філіях. Ціна, тип, кількість Товару, умови передоплати та оплати, строки поставки визначаються Сторонами для кожної партії та зазначаються в Проформі (п.п.1.1, 1.2 Контракту).
Відповідно до п.2.1 Контракту поставка товару здійснюється на умовах FСА м.Арк, Франція згідно ІНКОТЕРМС 2010. Пункт відправки - м.Арк (Франція) буде зазначений в інвойсі. Кінцевий пункт призначення товару є: м.Одеса або м.Іллічівськ, Україна.
Пунктом 2.4 Контракту встановлено, що Покупцю надаються наступні документи: товаротранспортна накладна - 3 оригінали; коносамент - 3 оригінали; інвойс - 3 оригінали; пакувальний лист - 2 оригінали; сертифікат походження - 1 оригінал; копія експортної декларації. 
Згідно п.п.п.3.2, 3.3, 3.4 Контракту Покупець здійснює передоплату на підставі Проформи та сплату після отримання товару. Розмір передоплати обговорюється сторонами по кожній поставці окремо. Датою оплати вважається вата валютування, вказана в SWIFT повідомленні. Ціна за одиницю товару встановлюється в інвойсі на кожну окрему поставку.
На виконання умов Контракту ARC INTERNATIONAL FRANCE поставлено ПП «ГЕЛІОС-ВАН» товар, а саме: 
товар 1 - посуд столовий із зміцненого скла: тарілки, салатники, блюда, набори блюд, бульйонниці, сервізи столові - 37793 шт., торгівельна марка «Luminarc», чашки, набори тарілок - 1704 шт., торгівельна марка «Arcoroc», всього 39497 шт., виробник «ARC FRANCE», країна виробництва FR; 
товар 2 - посуд столовий скляний, механічного виготовлення: графини, креманки 1662 шт., торгівельна марка «Arcoroc», виробник «ARC FRANCE», країна виробництва FR; 
товар 3 - посуд столовий скляний: інші склянки для пиття із зміцненого скла: стакани - 3168 шт., торгівельна марка «Arcoroc», виробник «ARC FRANCE», країна виробництва FR; 
товар 4 - посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: стакани - 576 шт., торгівельна марка «Arcoroc», стакани 1296 шт., торгівельна марка «C&S», всього 1872 шт., виробник «ARC FRANCE», країна виробництва FR; 
товар 5 - посуд столовий скляний: посудини на ніжці для пиття, механічного виготовлення: келихи - 6336 шт.. торгівельна марка «Arcoroc», келихи - 1200 шт., торгівельна марка «C&S», всього 7536 шт., виробник «ARC FRANCE», країна виробництва FR; 
товар 6 - посуд столовий скляний: посудини на ніжці для пиття, механічного виготовлення: келихи - 432 шт., торгівельна марка «Arcoroc», виробник «ARC FRANCE», країна виробництва AE.
Для здійснення митного оформлення товару 25.02.2025р. декларантом подано митну декларацію МД №25UA500500006344U5, в якій митна вартість товарів визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист від 20.02.2025р. №81507036; рахунок-проформу від 13.02.2025р. №1104044387; рахунок-фактуру (інвойс) від 27.02.2025р. №7001687425; автотранспортну накладну від 20.02.2025р. №581987-01; сертифікати про походження від 21.02.2025р. №2025_02_20_11527273, від 21.02.2025р. №2025_02_20_11527281; банківський платіжний документ, що стосується товару, від 17.02.2025р. №13; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 25.02.2025р. №8; довідку про вартість перевезення від 25.02.2025р. №25.02.25-1; зовнішньоекономічний договір від 07.09.2015р. №09-15-148447 з додатковими угодами від 01.01.2016р. №4, від 01.11.2016р. №4/1, від 17.11.2016р. №5, від 01.05.2018р. №7, від 18.08.2022р. №9; договір про перевезення від 07.07.2023р. №070723-1; декларацію-інвойс, складену експортером від 20.02.2025р. №7001687425; копію митної декларації країни відправлення від 20.02.2025р. №MRN25FRD62001884969B0
За результатами перевірки МД №25UA500500006344U5 та поданих до неї документів, Митницею сформовано повідомлення від 25.02.2025р., в якому вказано, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. ПП «ГЕЛІОС-ВАН» запропоновано надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
26.02.2025р. ПП «ГЕЛІОС-ВАН» надало Митниці виписку по рахунку від 17.02.2025р. б/н, оборотно-сальдову відомість по рахунку 632, прайс-лист від 13.02.2025р. №2025/02-1, лист декларанта від 25.02.2025р. №50, у якому перелічено усі надані документи для підтвердження митної вартості та повідомлено митний орган, що інших документів надати не має можливості.
Того ж дня Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000113/2, яким митну вартість оцінюваних товарів визначено за резервним методом. У графі 33 вказаного рішення зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема: 
1) згідно п.4 ч.2 ст.53 МК України якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до п.3.2 Контракту від 07.09.2015р. №09-15-148447 покупець здійснює передплату на підставі проформи та оплату після отримання товару, розмір передплати оговорюється сторонами за кожною поставкою окремо. Проформою від 13.02.2025р. №1104044387 та інвойсом від 20.02.2025р. №7001687425 передбачена передплата за товари, що поставляються. При цьому, декларантом наданий банківський платіжний документ від 17.02.2025р. №13 на суму 23599,87 євро, в той час як відповідно до проформи від 13.02.2025р. №1104044387 та інвойсу від 20.02.2025р. №7001687425 вартість товарів складає 39333,12 євро. На решту вартості товарів банківські платіжні документи не надано; 
2) митна декларація країни відправлення від 20.02.2025р. №MRN25FRD62001884969B0 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товару, через відсутність в ній відміток митних органів країни відправлення.
У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим та становить: по товару №1 - 2,7991 дол. США/кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 1,0682 EUR/шт.) (МД від 04.11.2024р. №UА100100/2024/49669), ніж заявлено декларантом 1,9044 дол. США/кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 0,7268 EUR/шт.); по товару №3 - 3,7250 дол. США/кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 0,8502 EUR/шт.) (МД від 17.12.2024р. №UА209230/2024/118709), ніж заявлено декларантом 2,4671 дол. США/кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 0,5631 EUR/шт.).
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000174.
Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України (126   108,02 грн.).
Не погоджуючись із правомірністю прийнятого Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів ПП «ГЕЛІОС-ВАН» оскаржило його в судовому порядку. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що заявлений ПП «ГЕЛІОС-ВАН» метод визначення митної вартості товару документально не підтверджено або надані позивачем документи містять розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено ч.2 ст.53 МК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, серед іншого, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної ПП «ГЕЛІОС-ВАН»  митної вартості товару, заявленому у спірному випадку до декларування, Одеська митниця у п.33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2025р. №UA500500/2025/000113/2 зазначила, що декларантом не надано банківські платіжні документи щодо повної оплати поставлених товарів (загальна вартість товарів згідно проформи від 13.02.2025р. №1104044387 та інвойсу від 20.02.2025р. №7001687425 складає 39333,12 євро, тоді як декларантом наданий банківський платіжний документ від 17.02.2025р. №13 на суму 23599,87 євро).
Колегія суддів вважає обґрунтованим не прийняття судом першої інстанції до уваги таких посилань митного органу з огляду на наступне.
Як слідує зі змісту пункту 4 частини другої статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, є документами, що підтверджують митну вартість товарів, лише у випадку, якщо рахунок сплачено.
Як вже зазначалося, пунктом 3.2 Контракту від 07.09.2015р. №09-15-148447 передбачено, що Покупець здійснює передоплату на підставі Проформи та сплату після отримання товару. Розмір передоплати обговорюється сторонами по кожній поставці окремо.
Згідно наданих до митного оформлення проформи від 13.02.2025р. №1104044387 та інвойсу від 20.02.2025р. №7001687425 вартість товарів складає 39333,12 євро.
Відповідно до проформи від 13.02.2025р. №1104044387 сторонами узгоджено передплату у розмірі 60%, що становить 23599,87 євро, і саме ця сума була сплачена за платіжною інструкцією від 17.02.2025р. №13.
Таким чином, ПП «ГЕЛІОС-ВАН» сплачено передоплату у розмірі 60%, що становить 23599,87 євро, у відповідності до умов контракту та проформи, в підтвердження чого надало відповідний платіжний документ.
Оплата залишку за товар сторонами Контракту погоджена після отримання товару, у зв`язку з чим, з урахуванням положень п.4 ч.2 ст.53 МК України, відповідні підтверджуючі платіжні документи були відсутні у декларанта та, відповідно, останній не мав обов`язку їх надання до Митниці. 
Що ж до посилань Митниці в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.02.2025р. №UA500500/2025/000113/2 на відсутність у митній декларації країни відправлення від 20.02.2025р. №MRN25FRD62001884969B0 відміток органів країни відправлення, то колегія суддів звертає увагу, що митна декларація країни відправлення є не основним документом, визначеним ч.2 ст.53 МК України, який подається на підтвердження митної вартості товару.
Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. На заповнення вказаного документу декларант не впливає та подає її до митниці в такому вигляді, в якому він отримав від імпортера. 
До того ж, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, митним органом не зазначено про законодавчі вимоги Франції щодо обов`язкової наявності відміток митних органів країни відправлення, тим більше з урахуванням того, що в Україні так само переважна більшість митних оформлень здійснюється в електронному вигляді та жодних відміток на МД митницею не ставиться.
А відтак, вищенаведене зауваження Одеської митниці є домислом (припущенням), оскільки незрозуміло про які відмітки йде мова. Якщо митний орган мав сумніви щодо достовірності зазначених відомостей в експортній декларації країни відправлення, він не позбавлений був можливості скерувати запит на перевірку автентичності наданого декларантом документа. 
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ненадання ПП «ГЕЛІОС-ВАН» всіх додатково витребуваних документів, оскільки відсутність всіх визначених Митницею додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому, надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим  методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Колегія суддів відхиляє як безпідставні, посилання апелянта на те, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Матеріали справи таких доказів не містять.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. 
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Одеської митниці та скасування рішення від 27.06.2025р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                          Повний текст судового рішення виготовлений 19 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук