Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 р. 	Справа № 520/35227/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,   по справі № 520/35227/24
за позовом              ОСОБА_1  
до             Військової частини НОМЕР_1                    
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 №306-ОД від 18.07.2024 про результати службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його  позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, що свідчать про грубе порушення Порядку № 608 під час проведення службового розслідування. Вказує, що під час проведення службового розслідування не було залучено безпосереднього начальника ОСОБА_1 , що встановлено пунктом 12          Розділу III Порядку № 608. Вказав, що в останньому абзаці п. 4 акту службового розслідування зазначено, що причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є особиста безвідповідальність та недисциплінованість позивача, а також нехтування даним військовослужбовцем вимог керівних документів і наказів командирів всіх рівнів. Надалі позивач звертався до відповідача із рапортами для врегулювання ситуації, яка склалася, однак відповідач не розглянув жодне із звернень, не надав відповіді на жоден з рапортів. Так, в рапорті ОСОБА_2 від 20.06.2024 зазначено, що на телефонні дзвінки позивач не відповідає, однак це не відповідає дійсності, оскільки зі змісту поданих позивачем рапортів вбачається, що останній не переховувався, зазначав в рапортах засоби зв`язку та зазначав своє місце проживання, намагався врегулювати наявний конфлікт та зв`язатись із командуванням. Вважає, що під час проведення службового розслідування відповідач не встановив усі обставини, що мають значення для справи, не врахував мотиви, з яких ОСОБА_1 вирішив покинути місце розташування, не встановив обставини, які пом`якшують відповідальність позивача та не розглянув його звернення, які були ним подані під час проведення службового розслідування. Зазначив, що під час проведення службового розслідування було порушено вимоги п. 3 Розділу IV Порядку № 608, ОСОБА_1 не було повідомлено про початок проведення службового розслідування та не було ознайомлено із його правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, не було надано можливості надати свої усні та/або письмові пояснення, зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування. Відтак вважає, що службове розслідування є необ`єктивним, одностороннім та упередженим. Вказує, що зміст акта службового розслідування не відповідає вимогам, які встановлені в п. 3 Розділу V Порядку № 608. Зазначає, що в описовій частині акта службового розслідування повинно бути зазначено, зокрема, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. Однак в акті службового розслідування неправильно встановлено причинний зв`язок між діями позивача та подією, адже залишенню місця служби сприяло видання завідомо злочинних наказів командуванням Військової частини НОМЕР_2 . Акт службового розслідування також не містить причини та умови вчинення правопорушення.
Військова частина НОМЕР_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 у справі №520/35227/24 - залишити без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2025  задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_2 про заміну сторони у справі. Замінено відповідача по справі № 520/35227/24 - Військову частину НОМЕР_2 на її правонаступника - Військову частину НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 № 142 від 21.05.2024 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 на посаду водія другого стрілецького відділення  третього стрілецького взводу другої стрілецької роти, шпк "солдат".
20.06.2024 від командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 командиру військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт, в якому вказано, що 20.06.2024 року під час проведення ранкової перевірки о 08:00 в населеному пункті Березове Синельниківського району Дніпропетровської області, яку проводив солдат ОСОБА_4 стрілець- помічник гранатометника І стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , був виявлений відсутній солдат ОСОБА_1 водій 2 стрілецького відділення З стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та відсутні його особисті речі. Зі слів солдата ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 він був відсутній ще о 07:00. За попередньою перевіркою виявити місцезнаходження солдата ОСОБА_1 в населеному пункті Березове не вдалося На телефонні виклики не відповідає (телефон поза зоною досяжності). В підрозділі у тимчасовому місці дислокації не з`являвся. Побратимам про своє місце перебування га переміщення не повідомляв. Пошуки солдата ОСОБА_1 в сусідніх населених пунктах результату не дали.
20.06.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №373/АГД про призначення службового розслідування призначено провести службове розслідування відносно водія другого стрілецького відділення  третього стрілецького взводу другої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за фактом самовільного залишення місця несення служби. Проведення службового розслідування доручити комісії в складі: Голова комісії - заступник командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_7 . Члени комісії: заступник командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_8 ; начальник групи цивільно-військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_9 . Відповідальному за розслідування в термін з 20.06.2024 року до 19.07.2024 провести службове розслідування, під час якого керуватися Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2024 №175 солдату ОСОБА_1 з 20.06.2024 призупинено виплату грошового забезпечення і знято з всіх видів забезпечення.
18.07.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 затверджено акт службового розслідування складений відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сич України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2024 №373-АГД «Про призначення службового розслідування», відповідно до якого встановлено, що 20.06.2024 року від командира 2 стрілецької роти капітана ОСОБА_2 надійшов рапорт про те, що 20.06.2024 року під час проведення ранкової перевірки о 08:00 год. в населеному пункті Березове Синельниківського району Дніпропетровської області яку проводив солдат ОСОБА_6 , стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 та відсутність його особистих речей.  За попередньою перевіркою виявити місцезнаходження солдата ОСОБА_1 в населеному пункті Березове не вдалося. Не телефонні виклики не відповідає. В підрозділі у тимчасовому місці дислокації не з`являвся. Побратимам про своє місце перебування та переміщення не повідомляв. Пошуки солдата ОСОБА_1 в сусідніх населених пунктах результату не дали.
Згідно рапорту ТВО командира 2 стрілецької роти молодшого сержанта ОСОБА_10 : «18.07.2024 року приблизно о 08.00 год. під час перевірки наявності особового складу 2 стрілецької роти в пункті тимчасової дислокації (в районі виконання завдань) в АДРЕСА_2 , було виявлено відсутність за місцем несення служби водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 », який самовільно залишив місце несення служби 20.06.2024 року.
За висновками акту неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок  між діями військовослужбовця та подією, що трапилась виражаються у формі самовільного залишення частини (місця служби) без поважних причин в умовах воєнного стану під час виконання військовою частиною бойових (спеціальних) завдань. Виходячи з матеріалів службового розслідування вина водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 виражається у формі умисного грубого порушення військової дисципліни, недбалості, невиконанні умов військової служби.
Своїми діями водій 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу  2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 порушив вимоги  абзаців 2,3,4,5,11 статті 11, 12, 13, абз. 1 ст. 49, абз. 2, 5 ст. 130 Статуту Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; с. 1, абз. 1- 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, ч.5 ст. 407 КК України.
Крім того, скоїв порушення військової дисципліни, яке обліковується для оцінки стану військової дисципліни, що визначене п. 6 додатку 12 до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 №604, а саме: не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста безвідповідальність та недисциплінованість водія 2 стрілецької з відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , який порушив вимоги вищезазначених нормативно-правових актів, а також нехтування даним військовослужбовцем вимог керівних документів і наказів командирів всіх рівнів.
Вину військовослужбовця водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2  солдата ОСОБА_1 вважати доведеною.
Накласти дисциплінарне стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність».  
Начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 на підставі п. 15 розділу XXXIV Порядку виплат: грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від          07 червня 2022 року №260 вищезазначеному військовослужбовцю додаткову винагороду на період дії воєнного стану за всі місяці самовільного залишення частини та місяць повернення не виплачувати в повному обсязі.          
Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_4 відповідно до вимог п.5 розділу XVI Порядн ий плати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних  Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від  07 червня 2022 року №260          вищезазначеному військовослужбовцю щомісячну премію за всі місяці самовільного залишення частини та місяць повернення не виплачувати в повному обсязі. 
Копії матеріалів службового розслідування направити до органів досудового розслідування для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України. 
У відповідь на адвокатський запит 28.11.2024 представник позивача отримав від Військової частини НОМЕР_2 відповідь № 1491/5032, до якої, зокрема, долучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 142 від 21.05.2024 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 373-АГД від 20.06.2024 про призначення службового розслідування, акт службового розслідування від 18.07.2023 з додатками та витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 про результати службового розслідування № 306-ОД від 18.07.2024.
Не погодившись із прийнятим наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №306-ОД від 18.07.2024 про результати службового розслідування в частині, що його стосується, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 сам підтверджує у позовній заяві про те, що самовільно, без дозволу і без відома командирів залишив військову частину НОМЕР_2 , тобто даний факт не підлягає доведенню, а  твердження позивача про форму пояснення та додаткові документи які мають бути наявні до пояснення не відповідають дійсності і є такими, що безпідставно звинувачують у порушенні оформлення матеріалів службового розслідування.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією  та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 за №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Згідно зі ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Відповідно до п. 12 розділу IІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 (далі - Порядок №608) до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.
Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Пунктом 1 розділу IV Порядку № 608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Згідно з пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Пунктом 3 розділу V Порядку № 608 визначено, що описовій частині акта службового розслідування зазначаються:
посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;
неправомірні дії військовослужбовця;
зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);
вина військовослужбовця;
причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;
вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;
причини та умови, що сприяли правопорушенню;
заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з п.12 розділу ІІІ Порядку №608 розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV "Повноваження осіб під час службового розслідування" Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Судом установлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 373-АГД від 20.06.2024 "Про призначення службового розслідування" з метою уточнення причин та умов, що  призвели до самовільного залишення місця несення служби водієм другого стрілецького відділення  третього стрілецького взводу другої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1  призначено службове розслідування. 
Проведення службового розслідування проводити комісії в складі: Голова комісії - заступник командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_7 . Члени комісії: заступник командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_8 ; начальник групи цивільно-військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_9 .  Відповідальному за розслідування в термін з 20.06.2024 року до 19.07.2024 провести службове розслідування, під час якого керуватися Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608.
Проведення службового розслідування призначено оскільки з рапорту командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 стало відомо, що 20.06.2024 року під час проведення ранкової перевірки о 08:00 в населеному пункті Березове Синельниківського району Дніпропетровської області був виявлений відсутній солдат ОСОБА_1 водій 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та відсутні його особисті речі. Зі слів солдата ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 він був відсутній ще о 07:00. За попередньою перевіркою виявити місцезнаходження солдата ОСОБА_1 в населеному пункті Березове не вдалося На телефонні виклики не відповідає (телефон поза зоною досяжності). В підрозділі у тимчасовому місці дислокації не з`являвся. Побратимам про своє місце перебування га переміщення не повідомляв. Пошуки солдата ОСОБА_1 в сусідніх населених пунктах результату не дали.
Суд зазначає, що приписи Порядку №608, вказуючи на проведення службового розслідування за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, не встановлюють вимог щодо форми такої участі.
З 21.05.2024 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 на посаду водія другого стрілецького відділення третього стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .
Під час проведення службового розслідування було залучено ТВО командира  другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 - майстер-сержатна ОСОБА_11 безпосереднього командира позивача, який, зокрема, надавав пояснення (а.с. 38), необхідні відомості для складення службової характеристики старшого солдата ОСОБА_1 , яка ним підписана, а також інші відомості, необхідні для проведення службового розслідування.
Отже, безпосередній начальник позивача приймав участь у службовому розслідуванні, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача в цій частині.
Разом з цим суд звертає увагу, що позивачем не надано пояснень, яким чином особа перевіряючого вплинула на хід проведення службового розслідування, його висновки та порушила його права як військовослужбовця, щодо якого проводилося службове розслідування.
Щодо посилання позивача на порушення вимог п. 1 розділу IV Порядку № 608 при проведенні службового розслідування в частині нез`ясування всіх обставин, які сприяли тому, що  позивач покинув місце розташування, колегія суддів зазначає, що таке не знайшло підтвердження під час розгляду справи.
Позивач зазначав, що він звертався до відповідача із рапортами для врегулювання ситуації, яка склалася  07.06.2024, 18.06.2024, 10.07.2024, 09.08.2024 в яких просив про призначення йому військово-лікарської комісії, про уточнення військово-облікової спеціальності та рапорт-пояснення, повідомлення про розгляд рапортів, відповіді на які військовою частиною не надано, жодний з рапортів військовою частиною розглянуто не було.
Отже, на думку позивача, вказане свідчить, що під час проведення службового розслідування Військова частина НОМЕР_2 не встановила усі обставини, що мають значення для справи, не врахувала мотиви, з яких ОСОБА_1 вирішив покинути місце розташування та не розглянула його звернення, які були ним подані під час проведення службового розслідування.
Суд звертає увагу, що вказані рапорти ОСОБА_1 про призначення військово-лікарської комісії, про уточнення військово-облікової спеціальності, пояснення, повідомлення про розгляд рапортів, які були надіслані позивачем не стосувалися проведення  службового розслідування. Відповідно, в ході проведення службового розслідування у військової частини був відсутній обов`язок щодо розгляду таких рапортів позивача.
Наголошуючи на тому, що Військовою частиною НОМЕР_2 не було розглянуто рапорти ОСОБА_1 , позовна заява не містить посилання на жодну з законодавчих норм, яка б встановлювала, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані розглядати рапорти військовослужбовця, подані ним не в межах проведення службового розслідування.
Отже, твердження позивача в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Посилання позивача на те, що в акті службового розслідування невірно встановлено причинний зв`язок між діями позивача та подією, адже залишення місця служби сприяло видання завідомо злочинних наказів командування Військової частини НОМЕР_2 ; акт не містить причини та умови вчинення правопорушення, суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги, оскільки в акті службового розслідування зазначено, що з рапорту командира 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_3 від 20.06.2024 стало відомо про те, що 20.06.2024 року під час проведення ранкової перевірки о 08:00 год. в населеному пункті Березове Синельниківського району Дніпропетровської області було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 та відсутність його особистих речей.  За попередньою перевіркою виявити місцезнаходження солдата ОСОБА_1 в населеному пункті Березове не вдалося. Не телефонні виклики не відповідає. В підрозділі у тимчасовому місці дислокації не з`являвся. Побратимам про своє місце перебування та переміщення не повідомляв. Пошуки солдата ОСОБА_1 в сусідніх населених пунктах результату не дали. Будь-яких скарг з питань несення військової служби від ОСОБА_1 не надходило.
За висновками службового розслідування в неправомірних діях водія другого стрілецького відділення третього стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, які полягають у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
В результаті проведеного службового розслідування встановлено неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями та подією, що трапилася, про що зазначено в акті службового розслідування.
Посилання позивача на примушування військовослужбовців виконувати накази також не знайшло підтвердження під час розгляду справи.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримував відповідні бойові накази від командування військової частини, не зафіксовано фактів відмови від виконання відповідних наказів. З огляду на відсутність підтвердження вказаних позивачем обставин такі під час службового розслідування не досліджувалися.
Щодо посилання позивача на порушення вимог п. 3 розділу IV Порядку № 608 під час проведення службового розслідування, то суд зазначає, що Порядком № 608 визначено право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, проте витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні, запрошення до місця проведення службового розслідування, не є обов`язком для особи, що його проводить.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616, у якій судом касаційної інстанції також зазначено, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
В той же час, передбачене п. 3 розділу IV Порядку № 608 право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, не передбачає дотримання якоїсь окремої формалізованої процедури на підтвердження дотримання цього права.
Порядок № 608, у якому міститься перелік прав та обов`язків як осіб, що проводять службове розслідування, так і військовослужбовців, щодо яких проводиться службове розслідування, і позивач мав можливість ознайомитися зі змістом вказаного нормативно-правового акту, який є у вільному доступі, для з`ясування своїх прав та обов`язків під час службового розслідування.
Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що його не було ознайомлено з правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, не було надано можливості надати усні/письмові пояснення, зауваження та пропозиції, як і не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування, оскільки на час проведення службового розслідування позивач  до військової частини не повернувся.
Оскаржуваний Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 18.07.2024 за №306-ОД прийнято у період відсутності позивача у військовій частині, що свідчить про об`єктивну неможливість ознайомлення позивача із цим наказом з незалежних від Військової частини НОМЕР_2 причин. Викладеним, на переконання суду, спростовуються доводи позивача про те, що йому протиправно не було повідомлено про початок проведення службового розслідування.
Суд не приймає до уваги твердження позивача про порушення процедури проведення службового розслідування як підстави для скасування спірного наказу, яким вже була надана оцінка судом в межах розгляду даної справи, оскільки процедурні порушення під час проведення службового розслідування не можуть бути єдиною підставою для скасування спірного наказу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.02.2020 у справі №826/16420/18.
Суд зауважує, що позивач не оскаржує факт установлення у наказі вчинення ним правопорушення, яке виразилось у самовільному залишенні військової частини.
Більш того, позивач сам зазначав, що ним було прийнято рішення покинути місце розташування.
За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування, в якому зафіксовано факт самовільного залишення позивачем місця служби без поважних причин, відсутність інформації про місцезнаходження позивача та відсутність з ним зв`язку.
Вказані обставини встановлені, зокрема, з наданих  командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 пояснень, що ОСОБА_1 на телефонні виклики не відповідає (телефон поза зоною досяжності). 
Отже, службовим розслідуванням на підставі якого прийнято спірний наказ командира військової частини, встановлено факт самовільного залишення місця служби позивачем, встановлено його вину, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вказано вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено. 
Сумніви позивача в існуванні доказів, на яких ґрунтується акт службового розслідування не можуть підставою для визнання протиправним оскаржуваного наказу.
Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не надано жодного доказу на спростування встановлених службовим розслідування фактів, оскільки позивач фактично посилається на допущення Військовою частиною НОМЕР_2 процедурних порушень, однак такі посилання судом відхилено з підстав, викладених вище.
Зважаючи на встановлені у справі обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 за № 306-ОД від 18.07.2024 «Про результати службового розслідування» прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені положеннями чинного законодавства, а позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду позивача із правовою оцінкою обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів уважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
За приписами пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 по справі № 520/35227/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий