Справа № 991/5772/25
                                                       Провадження №1-кп/991/82/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
Іменем України
01 серпня 2025 року                                м. Київ 
Вищий антикорупційний суд у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №52020000000000651 від 19.10.2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. москві російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого у АДРЕСА_2 , працюючого радником директора ТОВ «Автотехцентр», з вищою освітою, одруженого,раніше судимого вироком Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ; захисника ОСОБА_5 

ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина 
Це кримінальне провадження здійснюється стосовно директора та єдиного учасника ТОВ «Автотехцентр» ОСОБА_3 , який, за версією обвинувачення, за попередньою змогою групою осіб висловив пропозицію надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах «Тріар Україна», за обіцянку впливу на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» (далі - ДП, Підприємство) ОСОБА_7 , як особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за забезпечення укладення договору про відступлення права вимоги.
2. Історія провадження 
12.06.2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52020000000000651 від 19.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 
ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 369-2 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно положень ч. 3 ст. 35 КПК України, для розгляду кримінального провадження було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 (т.1, а.с. 59-60).
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13.06.2020 призначено підготовче судове засідання на 23.06.2025 (т.1, а.с. 61), за результатами проведення якого головуючим суддею було прийнято рішення про призначення у вказаному кримінальному провадженні судового розгляду (т.1, а.с. 86).
3. Позиції учасників судового провадження
Позиція сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 підтримала обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України. Також прокурор просила, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд справи, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись дослідженням документів, з яких вбачається, як здійснювався перебіг досудового розслідування, вироків на підставі затверджених угод про визнання винуватості в межах виділених кримінальних проваджень з основного провадження за №52020000000000651 від 19.10.2020 року, характеризуючих документів відносно ОСОБА_3 , а також допитом викривача та обвинуваченого. З огляду на повне визнання вини ОСОБА_3 , щире каяття, його позитивну характеристику, а також надання докладних, послідовних показань, які підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті та узгоджуються з матеріалами справи й показаннями інших співучасників, прокурор просила призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 369-2 КК України, - штраф у розмірі п`яти тисяч п`ятисот (5500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 93 500 грн. Водночас, прокурор просила на підставі ст. ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати покарання, яке було визначене вироком Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025 року у справі №991/1718/25 (провадження 1-кп/991/22/25), яким ОСОБА_3 засуджений за ч.5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з позбавленням права обіймати посади керівника суб`єктів господарювання приватної власності протягом 1 (одного) року, без конфіскації майна, та визначити остаточне покарання у виді позбалення волі на строк 8 (вісім) років, з позбавленням права обіймати посади керівника суб`єктів господарювання приватної власності протягом 1 (одного) року, без конфіскації майна та штрафу в розмірі п`яти тисяч п`ятисот (5500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 93 500 грн. Відтак, просила визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади в суб`єктах господарювання приватної власності строком на 1 рік, без конфіскації майна, та зі штрафом у розмірі 93 500 грн. Окрім того, прокурор просила, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, за умови невчинення ним нового кримінального правопорушення протягом цього строку та виконання обов`язків, покладених на нього судом, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування з обвинуваченим у кримінальному провадженні за № 52021000000000313 від 15.06.2021 до моменту його завершення, за винятком випадків надання свідчень у суді.
Позиція сторони захисту - обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті. До початку допиту підтвердив, що вважає недоцільним досліджувати докази у даному кримінальному провадженні, оскільки не оспорює його обставин та правильно розуміє їх зміст, а також підтвердив добровільність своєї позиції та усвідомлення відсутності у нього в такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 та відповіді на поставлені сторонами кримінального провадження та судом питання можуть бути зведені наступним чином. Так, він повідомив, зокрема, що у кінці 2018 року підприємством «Автотехцентр», засновником та директором якого він є, був укладений договір щодо надання послуг автотехніки підприємству «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», яке в свою чергу мало договір з «Чорноморським портом» про оренду портів, причалів, складів, де здійснювались грузові роботи. За час роботи (2019 рік - початок 2020 року) перед «Автотехцентр» утворилась заборгованість, яка склала 9 105 744 грн (з урахуванням пені), що стало причиною для звернення товариства до господарського суду з позовом про визнання «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» банкрутом. На той час, приблизно у лютому-березні 2020 року, Бринзянник була звільнена з посади директора «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», а її посаду зайняла ОСОБА_8 , з якою обвинувачений намагався домовитись про добровільну виплату заборгованості, але така заборгованість продовжувала збільшуватись і коли вона зросла майже вдвічі у порівнянні з тим обсягом, який залишила ОСОБА_9 , він припинив співпрацю. Коли Господарський суд Одеської області визнав «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» банкрутом був призначений арбітражний керуючий і інші кредитори так само висунули свої вимоги щодо відшкодування кредиторської заборгованості, загальна сума якої, на скільки пригадав обвинувачений, зросла із 115 до 130 млн грн, а найбільшим кредитором виступав «Чорноморський морський порт» (51 млн грн). Загалом приєдналось близько 12-13 підприємств, серед яких підприємство обвинуваченого («Автотехцентр») було приблизно другим за обсягом вимог (9 105 744 грн), а ось у черзі кредиторів - четвертим, у зв`язку з чим отримати свої виплати по заборгованості було проблематично. Як пояснив обвинувачений, на зборах кредиторів підприємство «Тріар Україна» запропонувало свій план санації. Приблизно восени 2020 року до обвинуваченого звернувся радник директора порту ОСОБА_10 і запропонував, щоб санатор виплатив йому суму існуючої перед «Автотехцентр» заборгованості по договору про відступлення права вимоги своєї кредиторської заборгованості, а також додатково 12 млн грн за нібито агентські послуги, які насправді не мали надаватись. Далі обвинувачений мав перевести ці грошові кошти (12 млн грн) фірмам, які йому назвуть, так само нібито за надання якихось агентських послуг. Обвинувачений припускає, що вказані 12 млн грн - це незаконні грошові кошти, або законні частково. Частку обвинуваченого з цих коштів не обговорювали, його інтерес полягав в отриманні своїх 9 105 744 грн, це була його головна ціль. Отже, обвинувачений переслав відповідні договори на пошту ОСОБА_9 , при цьому з текстом договору стосовно 12 млн грн не ознайомлювався, в перемовинах стосовно умов участі не брав, його функція полягала в тому, щоб отримати грошові кошти на рахунок, залишивши «свої» собі, а решту перевести після підписання договору. Тобто, він розумів, що це гроші за підписання договору та вважав, що інша можливість повернути заборгованість у нього навряд чи випаде. Коли вже виникла ситуація, що «вони» не можуть ці гроші перевести (як пояснила ОСОБА_9 під час їх спільної зустрічі в ресторані з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , через фінмоніторинг), 12 млн грн замінили на говірковий розрахунок, які обвинувачений мав отримати і передати, але до затвердження для цього конкретного місця й часу справа не дійшла (пам`ятає, що попередньо мова йшла про перебачу грошових коштів у приміщенні банку), оскільки в подальшому були звільнені працівники порту і «ідея себе вичерпала», тож він відмовився брати участь у цьому питанні. Про звільнення дізнався десь в кінці жовтня, листопаді, точно не пам`ятає, але про це знали усі, навіть писали в місцевій газеті, зокрема, що директор порту відсторонений, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 звільнено, як і багатьох інших. При цьому, обвинувачений також пояснив, що ОСОБА_11 бачив декілька разів, чув, що вона була юристом, а всі розмови вів з ОСОБА_10 , з яким до цього був знайомий два-три місяці/півроку як з радником (за яких обставин познайомились не пам`ятає). З ОСОБА_9 періодично зустрічався та допомагав матеріально, оскільки вона вже довгий час не працювала, тож просила про допомогу і говорила, що хоче відновитися на посаді директора та продовжити господарську діяльність. Вона завжди виявляла інтерес до того, щоб зайшов санатор, інвестор, але на зборах кредиторів не позиціонувала себе як представника «Тріар Україна» (і, на скільки відомо обвинуваченому, не була ним), а лише як одну з кредиторів або як представника трудового колективу «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», тож обвинувачений вважає, що вона діяла у своїх власних інтересах. Натомість, на таких засіданнях кредиторів інтереси «Тріар Україна» представляв юрист - молодий хлопець, однак, як його звуть, обвинувачений не пам`ятає, оскільки ні з ним ні з керівництвом цього підприємства не спілкувався. Обставин та змісту розмови з ОСОБА_9 після пропозиції ОСОБА_10 обвинувачений не пам`ятає, однак зазначив, що, скоріш за все, між ними відбулася особиста зустріч. Водночас, обвинувачений впевнений, що не міг переконувати ОСОБА_9 сплатити 12 млн грн, оскільки вона не була власником/розпорядником цих коштів і ніяк не вливала на ситуацію, чи будуть вони виплачені, при цьому допускає, що, можливо, при розмові з ОСОБА_9 він міг висловити свою думку про те, що навряд чи договір санації буде підписаний без грошей. Тобто, як вважає обвинувачений, ОСОБА_9 не була «суб`єктною», а, як і він сам, була лише «кур`єром» цих коштів, при чому ОСОБА_9 виступала таким «кур`єром» для «Тріар Україна», передаючи інформаціє від однієї сторони до іншої. Отже, обвинувачений визнав себе винним у тому, що мав отримати грошові кошти і передати їх у вигляді неправомірної вигоди за те, щоб співробітники порту здійснили вплив на директора порту з метою підписання договору переуступки боргу порту підприємству санатора. Він глибоко розкаюється, шкодує про те, що відбулось, тож в майбутньому в жодному випадку так не вчинятиме. Крім того, просив врахувати, що ним виконано умови угоди про визнання винуватості в іншому кримінальному провадженні, а також те, що він має на утриманні неповнолітнього сина (15 років), матір (85 років) та тещу.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5  підтримала позицію свого підзахисного ОСОБА_3 , зазначивши, що останній визнає свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро кається у скоєному. При вирішенні питання про призначення покарання захисник просила суд врахувати щире каяття обвинуваченого, а також обставини, що свідчать про відсутність у нього умислу на доведення злочинного наміру до кінця. Зокрема, вона звернула увагу на те, що, попри досягнуту домовленість з ОСОБА_6 щодо надання неправомірної вигоди, під час телефонної розмови 13.11.2020 ОСОБА_3 повідомив останню про те, що він не мав на той час інформації стосовно подальших дій із передачі неправомірної вигоди та не буде отримувати грошові кошти поки не впевниться, що договір про відступлення права вимоги буде підписано та зареєстровано в належному порядку. Вказане було зумовлено тим, що на той момент директор ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 перебував у відпустці. У подальшому наказом Міністра інфраструктури України його було відсторонено від виконання службових обов`язків з управління Державним підприємством, а виконувачем обов`язків директора призначено ОСОБА_12 . Окрім того, ОСОБА_5 звернула увагу суду на те, що, на виконання умов затвердженої Вищим антикорупційним судом угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №52021000000000313 від 15.06.2021, обвинувачений добровільно перерахував на потреби Збройних Сил України грошові кошти та передав частину свого рухомого і нерухомого майна до Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з метою подальшої реалізації у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, захисник просила суд при призначенні покарання врахувати вказані вище обставини та призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі семиста п`ятдесяти (750) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вважаючи, що ОСОБА_3 не становить суспільної небезпеки.
В судовому засіданні також була вислухана правова позиція ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_13 стосовно обставин набуття нею статусу викривача у цьому кримінальному провадженні та виплати запропонованої у обвинувальному акті прокурором винагороди у розмірі 10% від грошового розміру предмета злочину (12 000 000 грн), що складає 1200 000 грн. 
4. Мотиви суду
Суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим вини за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись дослідженням даних, що свідчать про порядок здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, характеризують обвинуваченого, а також проведенням допиту обвинуваченого та викривачки. 
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позиції сторін, суд виходить з того, що злочин, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 та розслідувався у межах кримінального провадження №52020000000000651 від 19.10.2020, не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.
Враховуючи вищезазначене, судом було визнано доведеним наступне формулювання обвинувачення, зокрема - наприкінці серпня - початку вересня 2020 року (більш точну дату та час судом не встановлено) у ОСОБА_14 , як начальника служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ» та представника підприємства у господарській судовій справі щодо банкрутства ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», разом із ОСОБА_15 - колишнім радником на громадських засадах в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди в сумі 12 млн грн від ОСОБА_6 за здійснення впливу на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 .
Вступивши у злочинну змову, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 приблизно у вересні 2020 року вирішили залучити до вчинення злочину директора та єдиного учасника ТОВ «Автотехцентр» ОСОБА_3 , який був раніше знайомий із ОСОБА_6 , перебував із нею у довірливих відносинах та погодився на участь у злочинній діяльності. За злочинним планом ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_3 мали намір висловити пропозицію ОСОБА_6 надати їм у визначений ними спосіб неправомірну вигоду в сумі 12 млн грн за здійснення впливу на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7  як особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за забезпечення укладення договору про відступлення права вимоги між ДП «МТП «Чорноморськ» та ТОВ «ТРІАР Україна». З цією метою співучасники мали намір провести низку зустрічей та перемовин із ОСОБА_6 для схиляння її до надання неправомірної вигоди за здійснення ними впливу на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 . 
Так, приблизно наприкінці серпня 2020 року у м. Києві в бізнес-центрі «Сенатор» по вул. Різницькій 2/32-34 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зустрілися з ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , а також ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які опосередковано контролювали діяльність потенційного інвестора ТОВ «ТРІАР Україна», з метою обговорення можливості санації ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» у межах господарської справи, де найбільшим кредитором було ДП «МТП «Чорноморськ». На цій зустрічі представники інвестора повідомили ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про свій намір і бажання інвестувати значні кошти для відновлення платоспроможності боржника та у розвиток його портової інфраструктури. У подальшому, 12.10.2020 у період часу з 13 год 30 хв по 14 год 00 хв, ОСОБА_6 у приміщенні ДП «МТП «Чорноморськ» за адресою: вул. Праці, буд. 6, поверх 12, м. Чорноморськ провела зустріч із в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 та ОСОБА_14 для обговорення намірів потенційного інвестора щодо відновлення платоспроможності боржника у межах процедури санації. На цій зустрічі в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 , що детальні умови участі ТОВ «ТРІАР Україна» у процедурі санації боржника ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» повідомить ОСОБА_14 , яка на той час була особою, яка представляла інтереси вказаного державного підприємства в господарській справі про банкрутство. З метою реалізації спільного злочинного плану, того ж дня - 12.10.2020 ОСОБА_14 (яка попередньо домовилась про зустріч із ОСОБА_6 ) та ОСОБА_15 близько 18 год 00 хв зустрілись із ОСОБА_6 на АЗС «SOCAR» за адресою: вул. Ангарська, буд. 2-В, Авангард, Овідіопольський р-н, Одеська обл. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 шляхом введення на екрані ноутбука тексту «12 млн» та демонстрації його ОСОБА_6 висловили їй пропозицію надати їм неправомірну вигоду в розмірі 12 млн грн за здійснення впливу на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 для забезпечення укладення ним договору про відступлення права вимоги від державного підприємства до ТОВ «ТРІАР Україна». Крім того, ОСОБА_15 повідомив, що борг ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» перед Підприємством мав бути погашений за номінальною вартістю в розмірі 51 млн грн. У подальшому, 13.10.2020, ОСОБА_14 телефоном повідомила ОСОБА_6 , що неправомірну вигоду в розмірі 12 млн грн необхідно перерахувати в безготівковій формі на рахунок ТОВ «Автотехцентр», директором та єдиним учасником якого на той час був саме ОСОБА_3 . У цій же розмові ОСОБА_14 зазначила ОСОБА_6 , що договір про відступлення права вимоги від ДП «МТП «Чорноморськ» до ТОВ «ТРІАР Україна» буде підписаний після безготівкового перерахування неправомірної вигоди в розмірі 12 млн грн на рахунок ТОВ «Автотехцентр» та за умови викупу також права вимоги ТОВ «Автотехцентр» до ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» у сумі 9 млн грн, яке також було кредитором вказаного боржника із затвердженими вимогами в розмірі 9 105 744,42 гривні. На наступний день після вказаної розмови, 14.10.2020 близько 20 год 30 хв, з електронної пошти atc1@te.net.ua з логіном «Helen» на електронну поштову скриньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов проект договору про відступлення права вимоги від 13.10.2020 №13-10/20 між ТОВ «Автотехцентр» і ТОВ «ТРІАР Україна» та рахунок на оплату №201 ТОВ «Автотехцентр», що були підписані ОСОБА_3 , із сумами: 9 105 744,42 грн із призначенням платежу «Відступлення права вимоги», 20 000 грн із призначенням платежу «Агентська винагорода» та 12 000 000 грн із призначенням платежу «Грошові кошти для перерахування за укладеними Агентом договорами», що була неправомірною вигодою, завуальованою під платіж за фінансово-господарськими операціями.
У свою чергу ОСОБА_3 14.10.2020 близько 21 год 00 хв у м. Одесі зустрівся із ОСОБА_6 та, реалізуючи спільний із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочинний умисел, схиляв ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди в розмірі 12 млн грн за здійснення впливу, вказавши їй, що без надання неправомірної вигоди договір про відступлення права вимоги між ДП «МТП «Чорноморськ» та ТОВ «ТРІАР Україна» підписано не буде. 
Маючи на меті одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , 26.10.2020 у період часу з 17 год 00 хв по 17 год 46 хв провели зустріч із ОСОБА_6 у приміщенні ресторану «Балатон» за адресою: вул. Абрикосова, буд. 8/36, с. Лиманка, Овідіопольський р-н, Одеська обл., під час якої ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спільно висловили обіцянку здійснити вплив на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7  для забезпечення укладення договору про відступлення права вимоги від державного підприємства до ТОВ «ТРІАР Україна» за надання неправомірної вигоди в розмірі 424 000 доларів США (погоджений еквівалент суми 12 000 000 грн згідно з офіційним курсом НБУ на той час), уточнивши та довівши до відома ОСОБА_6 спосіб надання неправомірної вигоди та порядок подальших дій, а саме: 29.10.2020 неправомірна вигода в розмірі 424 000 доларів США має бути передана ОСОБА_6 в готівковій формі ОСОБА_3 у відділенні банку «Південний» або «Укрсиббанк»; після одержання грошових коштів ОСОБА_3 мав підтвердити ОСОБА_15 факт їх отримання та передати ОСОБА_6 підписаний договір про відступлення права вимоги від ТОВ «Автотехцентр» до ТОВ «ТРІАР Україна»; надалі на підставі одержаної від ОСОБА_3 інформації ОСОБА_15 та ОСОБА_14 мали вплинути на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7  з метою забезпечення укладення договору про відступлення права вимоги від ДП «МТП «Чорноморськ» до ТОВ «ТРІАР Україна», який після підписання мав бути переданий ОСОБА_6 у приміщенні ДП «МТП «Чорноморськ». 
Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, під час телефонних розмов 09.11.2020 ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 , що передача неправомірної вигоди повинна відбутись «у четвер» (з урахуванням дати розмови вказаний день припадав на 12 листопада 2020 року) о 14 год у приміщенні відділення АТ «Укрсиббанк» по вул. Романа Кармена, буд. 21 у м. Одесі, тобто уточнив час та місце передачі неправомірної вигоди.
Таким чином, ОСОБА_3 визнається судом винним в пропозиції та обіцянці особі, яка представляла інтереси ТОВ «ТРІАР Україна», за надання неправомірної вигоди у розмірі 424 000 доларів США для себе та інших співучасників злочину здійснити вплив на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 з метою забезпечення укладення договору про відступлення права вимоги від державного підприємства до ТОВ «ТРІАР Україна» за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Визначаючи, яке покарання слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення суд встановив та врахував наступне:
- вік обвинуваченого, який станом на день ухвалення вироку становить 61 рік (т. 2, а.с.131);
- відомості про сімейний стан обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та непрацездатну матір ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.8, а.с. 11, а.с.12);
- наявність низки хронічних захворювань та відсутність відомостей про те, що серед них є несумісні із можливістю відбування покарання, зокрема у виді позбавлення волі (т.8, а.с. 4-9);
- дані про судимість  ОСОБА_3 вироком Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025, яким було затверджено угоду про визнання винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 368 КК України (т. 8, а.с. 
34-56);
- відсутність відомостей про перебування обвинуваченого на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога;
- позитивну характеристику та численні нагороди за допомогу Збройним силам України (т. 8, а.с. 14-24).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та усвідомлення наслідків вчинення злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (ч.2 ст.28 КК України). 
До того ж, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 15.06.2021, із матеріалів кримінального провадження №52020000000000651 від 19.10.2020 виділено прокурором в окреме провадження матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та стосовно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, (т.4, а.с.120-122). Виділеним матеріалам кримінального провадженню після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було присвоєно №52021000000000313 (т.4, а.с. 177).
Вироком Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025 затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №52021000000000313 від 15.06.2021, укладену 20.02.2025 між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_3 , зі змінами від 22.04.2025. Внаслідок затвердження угоди ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5, ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, та звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку (т.8, а.с. 34-56). 
Однією з істотних умов вказаної угоди, на яку обвинувачений добровільно погодився, є зобов`язання співпрацювати з прокурором та органом досудового розслідування у викритті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України (незалежно від можливої подальшої зміни правової кваліфікації), що розслідується детективами Національного антикорупційного бюро України у межах кримінального провадження №52020000000000651 від 19.10.2020 та/або іншого кримінального провадження (кримінальних проваджень), матеріали якого можуть бути виділені з наведеного провадження (незалежно від подальшого об`єднання чи виділення). Зазначене зобов`язання передбачало надання правдивих викривальних показань під час досудового розслідування та/або судового розгляду щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень), а також ролі інших осіб у його вчиненні. 
Крім того, суд враховує те, що, на виконання вироку Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025, ухваленого у справі №991/1718/25 (провадження №1-кп/991/22/25) яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 20.02.2025 між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №52021000000000313 від 15.06.2021, останнім було перераховано на потреби армійської авіації Сухопутних військ Збройних сил України 7 000 000 грн. Також ОСОБА_3 надав свою безумовну згоду на безоплатну передачу транспортних засобів, які належали йому на праві сумісної власності з дружиною ОСОБА_21 . Військовій частині НОМЕР_1 в особі її командира, зокрема: транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» VARIO 512 D, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (VIN: НОМЕР_3 ); транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» 709D, 1997 року випуску, д.н.з.   НОМЕР_4 (VIN: НОМЕР_5 ); транспортний засіб «VOLVO» B10 M, 1997 року, д.н.з. НОМЕР_6 (VIN: НОМЕР_7 ); транспортний засіб «RENAULT KANGOO», 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 (VIN: НОМЕР_9 ); транспортний засіб «RENAULT KANGOO», 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_10 (VIN: НОМЕР_11 ); транспортний засіб «RENAULT KANGOO», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_12 (VIN: НОМЕР_13 ).
На підтвердження вказаних відомостей захисником обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні, яке відбулось 28.07.2025, долучено до матеріалів судового провадження платіжну інструкцію від 28.05.2024 № 10346, квитанції про здійснення платіжних операцій на рахунок благодійного фонду «Повернись живим» від 30.05.2025 та акт приймання-передачі транспортних засобів (т. 8, а.с. 124, а.с. 125, а.с. 126-127).
Окрім того, за твердженнями сторони захисту, на даний час у процесі виконання перебуває також передача нерухомого майна ОСОБА_3 Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для подальшої реалізації у встановленому порядку, а саме: земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 0,0518 га (кадастровий номер 5110136900:39:002:0017, реєстраційний номер 781486351101); домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 144 кв.м. (реєстраційний номер 781481851101). Також обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що згідно із встановленим вироком суду від 24.04.2025 терміном зобов`язаний сплатити на допомогу Збройним силам України суму у розмірі 8 000 000 грн.
Також при призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким, характер вчиненого злочину, який є корупційним. Також суд враховує особу винного, а саме те, що ОСОБА_3 визнає свою вину, щиро розкаюється та дав правдиві показання в судовому засіданні. Судом також встановлено відсутність потерпілих від кримінального правопорушення.
Крім іншого, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд вважає за можливе відзначити, що іншим співучасникам було призначене наступне покарання згідно з вироком Вищого антикорупційного суду від 06 червня 20224 року, у справі №991/4769/24, яким було затверджено угоду про визнання винуватості, зокрема ОСОБА_14 (штраф у розмірі 2 500 нмдг, що становить 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот грн)) та ОСОБА_15 (штраф у розмірі 2 500 нмдг, що становить 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот грн)) (т.3, а.. 138 - 145).
Ураховуючи те, що визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №52020000000000651 є наслідком укладеної угоди від 20 лютого 2025 року про визнання останнім винуватості, яка була затверджена вироком Вищого антикорупційного суду від 24 квітня 2025 року у справі №991/1718/25, що потребує оцінки в межах і цього провадження, як пов`язані елементи загальної домовленості між стороною обвинувачення та стороною захисту, стверджуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, висловлених позицій сторонами, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді штрафу в межах, що встановлені загальною частиною КК України у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн. Більший розмір штрафу або більш суворий вид покарання, що передбачений санкцією статті та пов`язаний із реальним позбавленням волі, суд вважає недоцільним для досягнення мети покарання за вчинений злочин у даному випадку, у тому числі враховуючи усі вище встановлені обставини, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 . Визначене покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду. Також суд переконався, що матеріальний стан ОСОБА_3 дає йому можливість для сплати штрафу у визначеному розмірі.
Крім того, судом встановлено, що вироком Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025 ОСОБА_3 був засуджений за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права обіймати посади керівника суб`єктів господарювання приватної форми власності протягом 1 року, без конфіскації майна. На підставі ч.2 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Вказаний вирок набрав законної сили 24.05.2025 року.
Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та за таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Крім того відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17), у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.
У даній справі кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України ОСОБА_3 скоїв у 2020 році, тобто до постановлення вироку Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025. Таким чином, вирок Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025 за яким ОСОБА_3 засуджений за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права обіймати посади керівника суб`єктів господарювання приватної форми власності протягом 1 року, без конфіскації майна, із звільненням від призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України необхідно виконувати самостійно.

       5. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
       5.1. Цивільний позов
       Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
5.2. Процесуальні витрати
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України, при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що в межах кримінального провадження №52020000000000651 від 19.10.2020 сума витрат на залучення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) становить:
- 34 322,00 грн - витрати на проведення судової криміналістичної експертизи аудіо- та відеоматеріалів, за результатами якої складено висновок від 22.07.2021 №10460/21-35/11196?11200/21-35 (т. 7, а. с. 148, а.с. 149-174);
- 18 103,88 грн - витрати на проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, за результатами якої складено висновок від 18.03.2024 №19393/21-35 (т. 2, а. с. 122-126, 127).
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Вищого антикорупційного суду від 06.06.2024 в межах кримінального провадження №52024000000000254 від 28.05.2024 було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (т. 3, а. с. 138-145). В межах зазначеного вироку судом було вирішено питання про стягнення з цих обвинувачених солідарно на користь держави суми у розмірі 34 322,00 грн - як процесуальних витрат, понесених на проведення судової криміналістичної експертизи аудіо- та відеоматеріалів, за результатами якої був складений висновок від 22.07.2021 №10460/21-35/11196?11200/21-35. У судовому засіданні 27.06.2025 прокурор підтвердила факт сплати вказаної суми, долучивши до матеріалів справи платіжні квитанції.
Таким чином, в межах даного кримінального провадження, підлягає вирішенню питання щодо стягнення 18 103,88 грн, витрачених на проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.
Враховуючи ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, суд постановляє стягнути з обвинуваченого ОСОБА_22 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 18 103,88 грн.
Інші документально підтверджені процесуальні витрати сторони обвинувачення у матеріалах кримінального провадження відсутні. Клопотань про розгляд питань щодо компенсації інших процесуальних витрат учасниками кримінального провадження не заявлено.

6. Заходи забезпечення кримінального провадження
6.1. Запобіжний захід
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд при ухваленні вироку, серед іншого, приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши твердження сторін, суд переконався, що у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19.10.2020 до обвинуваченого ОСОБА_3 не було застосовано жодного запобіжного заходу.
Оскільки кримінальне провадження завершилось винесенням обвинувального вироку і підстав для застосування запобіжного заходу не виявлено, суд приймає рішення не вирішувати дане питання.

6.2 Арешт майна.
Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Із наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 січня 2021 року у справі №991/10598/20, провадження №1-кс/991/10868/20 накладено арешт на: мобільний телефон ZTE Blade A7 2019, ІМЕІ: НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , із SIM-карткою оператора мобільного зв`язку Life; копію заяви про участь у санації боржника вих. № 7-09 від 15.10.2020, надану арбітражному керуючому, розпоряднику майна ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» ОСОБА_23 від імені ТОВ «Тріар Україна» (2 арк.); копію заяви про участь у санації боржника до Господарського суду Одеської області від ТОВ «Тріар Україна» вих. № 5-09 від 04.09.2020; копія листа банку ABN AMRO від 15.07.2020 щодо залишку коштів на рахунку на англійській мові; копію листа AgroAlliance m. b. B.V. від 07.07.2020 з перекладом на українську мову; копію виписки з ЄДРПОУ по ТОВ «Тріар Україна»; копія листа VERUM SECURITAS SERVICES B.V. від 06.10.2020 з перекладом на українську мову; копію виписки по рахунку №DE75300209003235131958 компанії VERUM SECURITAS SERVL у банку TARGOBANK станом на 24.09.2020 на англійській мові; копія листа TARGOBANK AG&Co. KGaA на адресу компанії VERUM SECURITAS SERVICES B.V. від 24.09.2020 на англійській мові з перекладом на українську мову.
Також, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 грудня 2020 року у справі №991/10222/20, провадження №1-кс/991/10482/20 в межах даного кримінального провадження накладено арешт на: договір від 13.10.2020 № 13-10/20; рахунок на оплату від 13.10.2020 № 201.
За результатом розгляду даного провадження, суд приходить до переконання про скасування вищезазначених заходів забезпечення кримінального провадження.

6.3. Речові докази
Згідно з ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, питання про речові докази вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Керуючись положеннями ст. 100 КПК України, суд ухвалює після набрання вироком законної силимобільний телефон ZTE Blade A7 2019, ІМЕІ:  НОМЕР_14 ,  НОМЕР_15 , із SIM-карткою оператора Life, який зберігається у камері зберігання речових доказів НАБУ, та який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19.10.2020 постановою детектива від 11.12.2020 року - повернути ОСОБА_7 .
Документи, визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні суд вирішив залишити при матеріалах кримінального провадження №52020000000000651 від 19.10.2020.

6.4. Виплата винагороди викривачу
Під час стадії судових дебатів прокурор зазначила, що в обвинувальному акті нею було вказано, що ОСОБА_6 є викривачем у даному кримінальному провадженні та просила встановити їй можливий розмір запропонованої винагороди. Однак, за результатами судового розгляду, зокрема після дослідження відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції щодо наявності/відсутності ознак, необхідних для надання статусу викривача, а також з урахуванням наданих у судовому засіданні пояснень самої  ОСОБА_6 прокурор дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання останньої викривачем у розумінні чинного антикорупційного законодавства. Зазначена позиція прокурора обґрунтована тим, що повідомлення  ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення було подано нею без наявності офіційного представницького статусу в ТОВ «ТРІАР Україна», тобто не в межах виконання трудових чи службових обов`язків, що є однією з передумов для надання особі статусу викривача відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, з обставин справи вбачається, що дії  ОСОБА_6 були зумовлені її приватною зацікавленістю як кредитора ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» та особи, яка представляла інтереси ТОВ «ТРІАР Україна» без належних на те повноважень. Відтак, незважаючи на суспільну значущість наданої інформації, її дії не відповідають критеріям, необхідним для надання спеціального статусу викривача та отримання відповідних гарантій чи винагород.
Фактично, прокурор, реалізуючи власні повноваження відмовилася від попередньої позиції, яка викладена у обвинувальному акті стосовно виплати викривачу винагороди, що є самостійною та достатньою обставиною для встановлення відсутності підстав для її виплати судом.
В той же час, досліджуючи підняте питання, суд вважає за можливе надати власну оцінку правовідносинам, які склалися в процесі подання заяви ОСОБА_6 до правоохоронних органів, зокрема судом було встановлено, що 19.10.2020 детективами Національного антикорупційного бюро України на підставі заяви ОСОБА_6 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 52020000000000651 за ч. 4 ст. 368 КК України за фактом вимагання службовими особами державного підприємства неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за вчинення дій, які входять до їх компетенції, шляхом надання можливості здійснювати свою господарську діяльність Товариству приватної форми власності (т.2, а.с.2).
Надалі, 07.12.2020, після виявлення в ході розслідування у кримінального провадження №52020000000000651 ознак іншого кримінального правопорушення, на підставі письмової заяви ОСОБА_6 та матеріалів правоохоронних органів, до ЄРДР були внесені відомості за №52020000000000748 за фактом вимагання службовими ДП «МТП «Чорноморськ» неправомірної вигоди у розмірі 250 000 доларів США за вчинення дій, які входять до їх компетенції, шляхом надання можливості підприємству здійснювати свою господарську діяльність (т.4, а.с. 67, а.с. 71). 
08.12.2020 прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури об`єднано матеріали досудового розслідування № 52020000000000748 від 07.12.2020 із матеріалами досудового розслідування №52020000000000651 від 19.10.2020 (т.4, а.с. 83-84). 
Згодом, 15.06.2021, із кримінального провадження №52020000000000651 від 19.10.2020 виділено прокурором в окреме провадження матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та стосовно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України (т.4, а.с.120-122). Виділеному кримінальному провадженню після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було присвоєно №52021000000000313 (т.4, а.с. 177).
04.07.2022 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52021000000000313 від 15.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_3 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень.
19.04.2024 детективом Національного антикорупційного бюро України було змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 52020000000000651 від 19.10.2020 з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 369-2 КК України (т.2, а.с. 4-5).
Також, з пояснень учасників кримінального провадження, 29.04.2024 в межах кримінального провадження №52020000000000651 було повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.
28.05.2024 із матеріалів кримінального провадження №52020000000000651 були виділені матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_15 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, та стосовно ОСОБА_14 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України. Виділеним матеріалам кримінального провадження було присвоєно №52024000000000254. 31.05.2024 в межах цього кримінального провадження прокурором були укладені угоди про визнання винуватості з ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, та з ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, а 06 червня 2024 року в межах кримінального провадження №52024000000000254 на підставі цих угод Вищим антикорупційним судом у справі №991/4769/24 було ухвалено вирок, яким ОСОБА_15 і ОСОБА_14 визнано винуватими в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях (т.3, а.с 138-145).
Також, судом встановлено, що вироком Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025 затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №52021000000000313 від 15.06.2021, укладену 20.02.2025 між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_3 , зі змінами від 22.04.2025. Внаслідок затвердження угоди ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5, ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, та звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, з наданням іспитового строку (т.8, а.с. 34-56). 
Оскільки кримінальне провадження №52020000000000651 розпочате на підставі заяви ОСОБА_6 , будь-які рішення про виплату винагороди викривачці в межах інших кримінальних проваджень, виділених з кримінального провадження №52020000000000651, не приймалося, ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_13 вважають, що саме у даному кримінальному провадженні існують достатні підстави для виплати викривачці ОСОБА_6 винагороди, передбаченої ст. 130-1 КПК України.
Відповідно до положень п. 16-2 ч. 1 ст. 3 КПК України, викривач - це фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.
Вказане узгоджується із абз.20 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого викривач - це фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.
На переконання суду, оскільки правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень регулюються саме Законом України «Про запобігання корупції», при встановленні, чи набула особа статусу викривача, слід керуватися вимогами, які містяться не лише в п. 16-2 ч.1 ст. 3 КПК України, але і в цьому Законі.
Тобто, особа може вважатися викривачем за сукупністю наступних умов: здійснити повідомлення повинна фізична особа, у якої наявне переконання, що інформація є достовірною; наведена у повідомленні інформація має містити фактичні дані, що підтверджують можливе вчинення іншою особою корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону, які можуть бути перевірені; повідомлена особою інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходження нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання. Тому, у разі відсутності хоча б однієї з зазначених умов, особа не може вважатися викривачем.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, які перебувають у розпорядженні суду, та що було встановлено в судовому засіданні на підставі пояснень ОСОБА_6 , яка в ході допиту вона повідомила, що з 2016 по 2019 рік обіймала посаду директора ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн». Вказане підприємство, на підставі договору оренди від 13.06.2018, орендувало другий термінал порту «Чорноморськ» і займалося перевалкою вантажів, їх завантаженням на судно та зберіганням. Взаємовідносини між ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» та портом «Чорноморськ» базувались на принципах взаєморозуміння, адже товариство не мало інвесторів і для виконання своїх зобов`язань використовувало власні сили і ресурси. Свідок також пояснила, що її знайомство з ОСОБА_3 сталося в межах професійної діяльності. ОСОБА_3 був директором ТОВ «Автотехцентр», яке надавало ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» послуги, пов`язані із наданням техніки. Спільна діяльність цих двох компаній сприяла розвитку ділових відносин між свідком та ОСОБА_3 . Однак, 07.03.2025, зі слов свідка, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_24 , яка мала 50% частки у статутному капіталі компанії, вона була звільнена з посади директора. Звільнення відбулося під час того, як свідок перебувала у Словенії для підписання договорів щодо інвестування в проект. З того часу ОСОБА_6 є безробітною. Окрім того, описуючи події 2020 року, які передували початку даного кримінального провадження, ОСОБА_6 зазначила, що в ході виконання нею посадових обов`язків на посаді директора ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» було укладено договір оренди нерухомого майна, що є державною власністю. Відповідно до цього договору, ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» зобов`язувалося сплачувати щомісячну орендну плату. Однак, після звільнення свідка з посади, а також неодержання інвестицій та, в результаті відсутності підписаних господарських договорів, кредиторська заборгованість почала наростати. У зв`язку з цим, на підставі заяви ОСОБА_3 Господарським судом Одеської області у травні 2020 року відкрито провадження про банкрутство ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», визнано вимоги ТОВ «Автотехцентр» у сумі 9 млн грн (точну суму не пригадує) та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_25 . В цілому судом було визнано борг на суму 150 млн грн, оскільки кредиторів у вказаній господарській справі було близько 12. Окрім того, свідок пригадала, що ДП «МТП «МТП «Чорноморськ» було найбільшим кредитором, адже сума вимог вказаного підприємства сягала майже 52 млн грн. Оскільки свідок брала участь у керуванні проектом ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» декілька років, дізнавшись зазначену інформацію, вона почала шукати способи врятувати своє підприємство, оскільки ця ситуація була їй не байдужою. Для цього разом із 50% засновників товариства вона вирішила знайти інвестора. В результаті вони звернулись до ОСОБА_26 , громадянина Нідерландів, який погодився стати інвестором проекту через свою компанію ТОВ «ТРІАР Україна», юридичну адресу якого свідок не пригадала. Ця компанія була створена в Україні і на 80% належала ОСОБА_27 . Вони звернулися до ТОВ «Чорноморська» та ТОВ «Автотехцентр» з метою викупити борги у порту та у Автотехцентра, щоб провести санацію підприємства ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн». Роланд Піпер мав зацікавленість у цьому проекті, оскільки планував здійснювати інвестиції для засадження кукурудзи на полях та переправляти свій вантаж через термінал і причали порту. Він хотів, щоб його компанія стала інвестором, оскільки мав можливість фінансувати цей проект. Натомість, зі слів  ОСОБА_6 , вона мала лише усні домовленості з представниками ТОВ «Тріар Україна» і активно працювала разом з ними над вирішенням питання щодо порятунку ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», кредитором якого була. Тобто, вона не займала офіційної посади у вказаній організації, її фактичні повноваження обмежувались лише усними домовленостями, згідно з якими вона представляла її інтереси в Україні. Директором ТОВ «Тріар Україна» на той час була  ОСОБА_28 . Свідок ОСОБА_6  пояснила, що основна пропозиція від компанії ТОВ «ТРІАР Україна» полягала в тому, щоб викупити вимоги (борг) на суму 52 мільйони та 9 млн. грн., які мали ТОВ «Автотехцентр» та порт «Чорноморськ». Це включало як борги підприємства ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», так і вимоги, пов`язані з іншими організаціями. Задля цього планувалось здійснити процедуру санації, що дозволило б врятувати компанію від подальшого банкрутства та забезпечити її стабільну фінансову діяльність. Так, 15.10.2020 ними був направлений лист за №7-09 від ТОВ «ТРІАР Україна» до порту «Чорноморськ» та ТОВ «Автотехцентр» щодо викупу боргів на суму 52 млн та 9 млн. грн. Після отримання вказаного листа ТОВ «Автотехцентр» надало згоду на викуп боргу, в той час як порт не відреагував на лист взагалі. З метою вирішення ситуації свідок намагалася зустрітися з директором порту  ОСОБА_7 , однак зустріч не відбулася. Після цього вона зв`язалася з ОСОБА_14 , яка на той момент працювала юристом порту «Чорноморськ». Свідок намагалася домовитись про проведення термінової зустрічі, на якій мав би бути присутній інвестор Роланд Піпер, для того, щоб всі сторони змогли обговорити подальші кроки, зокрема, як вирішити питання з боргами та відновленням діяльності підприємства. Свідок зазначила, що за таких обставин усі сторони могли б залишитися при хороших умовах, зокрема, розрахуватись з кредиторами та продовжити роботу.  ОСОБА_14  погодилася на проведення зустрічі і було розпочато планування її організації. Основною вимогою свідка було забезпечити присутність на зустрічі директора порту  ОСОБА_29 , оскільки інвестор Роланд Піпер мав приїхати з Нідерландів для переговорів. Після цього пройшло 3-4 тижні перш ніж було визначено точну дату зустрічі. Свідок встановила місце для зустрічі - банк «Альянс» у місті Київі. Це було обумовлено тим, що на той час  ОСОБА_16 працював головою наглядової ради цього банку. Свідок ОСОБА_6  пояснила, що роль  ОСОБА_30 у цій ситуації полягала в тому, що він був знайомий з ОСОБА_18 і запропонував йому цей проект для інвестування. Приблизно в жовтні 2020 року відбулася зустріч, на яку свідок була запрошена. В день зустрічі, за словами свідка,  ОСОБА_14  зателефонувала і повідомила, що зустріч має відбутись не в банку, а в бізнес-центрі «Сенатор». Свідок погодилася на зміну місця проведення зустрічі. В день зустрічі о 15:00 до бізнес-центру прибули іноземці - Роланд Піпер та його представники. Через 10 хвилин прибула  ОСОБА_14  та ОСОБА_10 . Останній представився як радник директора порту «Чорноморськ» на громадських засадах і заявив, що має право зустрічатися з інвестором для проведення перемовин. Свідок та її представники погодились з його участю в перемовинах і вони почали обговорення. Роланд ОСОБА_31  розповів про себе, надав виписки з банку та інші підтвердження того, що кошти є в наявності, оскільки на рахунку ТОВ «ТРІАР Україна» була всього 1 тисяча гривень. Завдяки наданим документам він підтвердив можливість фінансування проекту. Під час зустрічі ОСОБА_32 поцікавився, за яких обставин виникли борги у розмірі 52 мільйони гривень, а також чи можна отримати розподіл боргів по порту «Чорноморськ». Свідок та її представники погодилися надати ці документи і пообіцяли передати їх пізніше. Іноземці також поцікавились, чи отримали вони відповідь на раніше надісланий лист. На це їм відповіли, що вони хочуть отримати таку пропозицію, від якої не зможуть відмовитись. Зустріч проводилась англійською мовою, але ОСОБА_16   здійснював переклад усіх розмов. Свідок ОСОБА_6  пояснила, що після першої зустрічі з іноземними інвесторами і представниками порту вона вирішила організувати повторну зустріч з  ОСОБА_14 , оскільки не зрозуміла суті пропозиції, яку інвестори мали надати. Під час повторної зустрічі свідок поцікавилась, чи будуть готові документи, які необхідно передати інвесторам.  ОСОБА_14  відповіла, що документи поки що не готові, але вони будуть надані пізніше. Незважаючи на це, свідок продовжувала наполягати на зустрічі з директором порту  ОСОБА_7 , оскільки необхідно було дізнатись точну позицію порту щодо ситуації. У результаті, свідку вдалося зв`язатися з директором ОСОБА_29  і вони домовились про зустріч. Під час зустрічі із  ОСОБА_7  свідок розповіла про засновників компанії та пояснила, що вони вже направили лист, на який ще не отримали відповіді. Пізніше до зустрічі приєдналась  ОСОБА_14  і ОСОБА_29  сказав, що вона все пояснить. Свідок вимагала термінової та точної відповіді щодо подальших дій, оскільки їй потрібно було поїхати до Києва і домовитись з інвесторами. Попов пообіцяв, що завтра чи пізніше  ОСОБА_11 зателефонує і все пояснить. Свідок вирушила до Києва, але, коли вона доїхала до Любашівки, їй зателефонувала  ОСОБА_14  і повідомила, що їм потрібно терміново зустрітися того ж дня в Одесі, в ресторані. Свідок зазначила, що вона вже знаходиться за містом і не встигне доїхати до Києва.  ОСОБА_14  погодилася з її твердженням і повідомила, що зустріч перенесена на АЗС SOCAR. Свідок повернулась до АЗС, яка знаходиться в Одеській області, в Хаджибейському районі, біля локації двох стовпів. На зазначеній автозаправній станції свідок зустріла  ОСОБА_14  та ОСОБА_10 , де їй було запропоновано внести 12 мільйонів гривень для отримання договору викупу боргу. Вказана сума була підтверджена як необхідна для здійснення операції і це було чітко видно на екрані ноутбука, де містилось позначення «12 млн», а також в усному уточненні щодо валюти.  ОСОБА_14  та ОСОБА_10  зазначили, що директор порту ОСОБА_7  обізнаний про ситуацію. Свідок відповіла, що не володіє такою сумою коштів і що вона передасть цю інформацію інвестору, оскільки не є уповноваженою вирішувати подібні питання. Після завершення зустрічі свідок вирушила до Києва, де розповіла про все  ОСОБА_16 . Вони домовились, що зранку перекажуть усю інформацію ОСОБА_27 . Тобто, за вимогою кошти повинні були бути сплачені особам, які мали надати договір про викуп боргу. Свідок ОСОБА_6  повідомила, що після отримання інформації  ОСОБА_32  категорично відмовився виконувати вимоги щодо надання 12 мільйонів гривень, зазначивши, що не має наміру надавати таку суму. Також він попросив домовитись врегулювати ситуацію без здійснення подібних дій з їхнього боку. Свідок передала цю інформацію  ОСОБА_14 , після чого остання запропонувала нову злочинну схему. Згідно з цією схемою, ТОВ «Автотехцентр» мав надати новий договір, інвестор мав сплатити 9 млн грн боргу для вказаного товариства, а також надати ще 12 млн грн за послугу. Свідок поцікавилася, яким чином слід здійснити цю операцію та яку мету вказувати при здійсненні переказу, оскільки такі операції проходять перевірку Фінансовим моніторингом.  ОСОБА_14  порадила здійснити платіж готівкою. Свідок також зазначила, що вона неодноразово обговорювала здійснення цього платежу за запропонованим планом, але він твердо заявляв, що не буде надавати жодних інших коштів, окрім тих, що необхідні для виконання зобов`язань. Після цих обговорень свідок намагалася додзвонитися директору порту  ОСОБА_29 , але він не відповідав на її дзвінки. Через деякий час до свідка звернувся  ОСОБА_10 , який повідомив, що, або кошти будуть терміново надані в найближчі дні, або буде знайдений інший інвестор, а свідка буде подано на розірвання договору. Ще через декілька днів  ОСОБА_10 знову зателефонував свідку і повідомив, що вони виходять з переговорного процесу через невиконання умов. Після цього свідок звернулася до ОСОБА_3 , просячи його втрутитись і допомогти вирішити ситуацію. Однак ОСОБА_3  повідомив, що спочатку необхідно внести гроші, а вже потім буде розпочато процес. Він неодноразово повторював фразу: «Зранку гроші - ввечері договір», не змінюючи своєї позиції. Пізніше відбулася зустріч між свідком,  ОСОБА_14  та ОСОБА_10 , на якій вони повідомили, що всі подальші переговори будуть здійснюватися безпосередньо з  ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_6  пояснила, що після неодноразових зустрічей з ОСОБА_3 , незважаючи на її постійні вмовляння, результату не було досягнуто. Лише одного разу ОСОБА_3  вислав свідку зразок договору про відступлення боргу на суму 9 мільйонів гривень та зразок договору щодо надання посередницьких послуг на її електронну пошту. За цією схемою кошти мали бути переведені на компанію «Автотехцентр». Окрім того, повідомлення з договором надходило від ОСОБА_14 . Однак останньою краплею для свідка стала ситуація, коли ОСОБА_10  повідомив, що у них є інший інвестор, який готовий сплатити кошти та виконати поставлені вимоги. Тому вони вирішили працювати з ним. Зважаючи на ці обставини,  ОСОБА_6  прийняла рішення звернутися із заявою до Національного антикорупційного бюро України про вчинення кримінального правопорушення, а саме: вимагання 12 мільйонів гривень за надання договору про відступлення боргу. Вона запевнила, що всі обставини, зазначені нею у заяві до НАБУ, відповідали дійсності на момент її написання. Після подання заяви ОСОБА_6  не повідомляла про це нікого та продовжувала вмовляти представників Порту Чорноморськ відновити співпрацю, після того як буде сплачено борг державі. Однак, на її звернення ніяк не реагували. У листопаді 2020 року ОСОБА_3  зателефонував свідку і повідомив, що директор порту ОСОБА_29  був звільнений з посади, а на його місце призначено Шевченка. Однак, після цього, незважаючи на зміну керівника, напрямок вирішення проблеми залишився незмінним і подальші переговори не дали жодних суттєвих результатів. В підсумку, викривачка ОСОБА_6  під час її допиту повідомила про події, які відбувались у 2020 році та передували її зверненню із заявами про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронного органу. Окрім того, зазначила, що погоджується з визначеним законодавством та запропонованим в обвинувальному акті розміром грошової винагороди - 10% за повідомлення про корупційний злочин та активне сприяння його розкриттю.
25.07.2023 детективом Національного антикорупційного бюро було направлено повідомлення за вих.№0422-221/22678 до Національного агентства з питань запобігання корупції в порядку ч.9 ст. 214 КПК України, з метою інформування участі у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19.10.2020 викривача ОСОБА_6 (т.2, а.с. 129-130).
Для з`ясування наявності/відсутності достатніх підстав для набуття ОСОБА_6 статусу викривача у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19.10.2020, в судовому засіданні 21.07.2025 судом без виходу до нарадчої кімнати було прийнято рішення про витребування з Національного агентства з питань запобігання корупції інформації та належним чином завірених копій документів (за їх наявності). Зокрема, витребувано відомості щодо наявності повідомлення ОСОБА_6 у Єдиному порталі повідомлень викривачів, результатів попередньої перевірки повідомлення НАБУ від 25.07.2023 №0422-221/22678, застосування до неї заходів безпеки як викривача, а також інших документів або даних, що підтверджують її відповідний статус (т.2, а.с. 129-130).
24.07.2025 на адресу Вищого антикорупційного суду, за допомогою системи електронної взаємодії органів виконавчої влади (СЕВ ОВВ) надійшов лист від управління реалізації антикорупційної політики у сферах економіки та правопорядку Національного агентства з питань запобігання корупції. Зі змісту вказаного листа вбачається, що, окрім повідомлення НАБУ від 25.07.2023, у Національного агентства з питань запобігання корупції відсутні інші відомості, які підтверджують факт набуття ОСОБА_6 статусу викривача. Крім того, зазначене повідомлення детектива було направлено до початку функціонування Єдиного порталу повідомлень викривачів, який розпочав роботу 06.09.2023 (т.8, а.с.110-112)
Під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_6 повідомила, що на момент подання заяви про вчинення кримінального правопорушення вона була безробітною, однак діяла в інтересах ТОВ «ТРІАР Україна» на підставі усної домовленості з його керівником. Зі змісту поданої заяви, у період з 30.06.2016 по 07.03.2019 вона обіймала посаду директора ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн». Із її пояснень вбачається, що після відкриття провадження у справі про банкрутство зазначеного товариства та визнання вимог кредиторів на суму близько 150 млн грн, вона мала на меті зберегти активи, у зв`язку з чим встановила зв`язок із представниками ТОВ «ТРІАР Україна».
Разом із тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, що підтверджують наявність у ОСОБА_6 офіційних повноважень діяти від імені або в інтересах ТОВ «ТРІАР Україна» чи наявність між нею та зазначеним товариством трудових або цивільно-правових відносин. За власними словами ОСОБА_6 , у 2020 році вона перебувала у статусі безробітної.
Представник викривачки - ОСОБА_13 підтримав позицію ОСОБА_6 , зазначивши, що остання набула належним способом статусу викривача та просив призначити їй винагороду. У судовому засіданні, яке відбулось 28.07.2025, він також зазначив, що кримінальне провадження №52020000000000651, розпочате саме на підставі заяви викривача ОСОБА_6 , стосується як обставин висловлення пропозиції і обіцянки за надання неправомірної вигоди здійснити вплив на службову особу, так і обставин прохання надати та одержання неправомірної вигоди за укладення службовою особою господарського договору. Окрім того, на його думку завдяки ОСОБА_6 стороною обвинувачення були здобуті докази, достатні для доведення винуватості ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: в пропозиції та обіцянці ОСОБА_6 , яка представляла інтереси ТОВ «Тріар Україна», за надання неправомірної вигоди здійснити вплив на в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_7 з метою забезпечення укладення договору про відступлення права вимоги за попередньою змовою групою осіб. Також у судовому засіданні викривачка ОСОБА_6 надала свідчення, що допомогли прояснити фактичні обставини вчиненого злочину. Тому, з огляду на персональну обізнаність його підзахисної щодо обставин кримінального правопорушення, про що їй стало відомо внаслідок здійснення господарської діяльності, її добровільне звернення до правоохоронних органів та відсутність співучасті у вчиненні неправомірних дій, захисник вважає, що ці обставини свідчать про наявність у ОСОБА_6 статусу викривача, а не просто заявника.
З пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , метою участі ОСОБА_6 у процедурі санації було її прагнення відновитися на посаді директора та врятувати подальшу долю ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», яка була їй небайдужою. За його словами, саме ОСОБА_6 вела основні переговори від імені ТОВ «ТРІАР Україна» з ТОВ «МТП «Чорноморськ» та ТОВ «Автотехцентр». Це відбувалося попри те, що у ТОВ «ТРІАР Україна» був офіційно уповноважений представник - юрист товариства, який діяв на підставі довіреності та обіймав відповідну посаду. На відміну від ОСОБА_6 , зазначений працівник мав належні юридичні підстави для представництва інтересів товариства у правовідносинах з третіми особами.
Захисник ОСОБА_5  зазначила, що не погоджується з наданням ОСОБА_6  статусу викривача у межах цього кримінального провадження, посилаючись на те, що, на її думку, це не відповідатиме вимогам Закону України «Про запобігання корупції». Зокрема, як стверджує захисник,  ОСОБА_6  не підпадає під визначення викривача, оскільки: інформація, яку вона надала у заяві від 19.10.2020, була отримана не в межах її трудової, професійної, господарської, громадської чи наукової діяльності, проходження служби, навчання чи участі у передбаченихзаконом процедурах, як це передбачено ч. 1 ст. 53-1 Закону України «Про запобігання корупції»; зміст поданої заяви, на переконання сторони захисту, не містив конкретних фактичних даних щодо корупційного правопорушення, а тому не відповідав критеріям повідомлення про корупцію. Крім того, захист акцентував увагу на тому, що у заяві від 19.10.2020 ОСОБА_6 зазначила, що є представником ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», хоча, відповідно до наданих документів, вона була звільнена з цієї посади ще 07.03.2019. Це, на думку сторони захисту, ставить під сумнів достовірність даних, викладених у заяві. Окрім того, захист звертає увагу, що ОСОБА_6 не володіла жодними представницькими повноваженнями відносно ТОВ «ТРІАР Україна». Це підтверджується відповіддю від 05.01.2021 №?1-01 на адвокатський запит від 29.12.2020, наданою директором Товариства ОСОБА_33 , у якій зазначено, що товариством не уповноважувалося ОСОБА_6 на представництво його інтересів у взаємовідносинах з органами державної влади чи місцевого самоврядування, а також з юридичними та фізичними особами, у тому числі з ДП «МТП «Чорноморськ» та ТОВ «Автотехцентр». Також зазначено, що їй не надавалась жодна довіреність на такі дії. Відсутність представницьких повноважень у ОСОБА_6 свідчить про те, що вона не діяла від імені ТОВ «ТРІАР Україна» та не виконувала функцій, які б обумовлювали наявність у неї інформації, передбаченої законодавством для надання статусу викривача. Окремо ОСОБА_5 звернула увагу на те, що на порушення детективами НАБУ вимог ч. 9 ст. 214 КПК України, оскільки повідомлення НАЗК як уповноваженого органу щодо надання статусу викривача було здійснене лише у 2023 році - майже через три роки після початку досудового розслідування. Це, на думку сторони захисту, свідчить про порушення порядку повідомлення та процедури надання статусу викривача, а отже, унеможливлює визнання ОСОБА_6 викривачем у межах цього кримінального провадження. 
За таких обставин, суд, з огляду на наведені вище положення чинного законодавства, пояснення учасників та встановлені обставини справи, приходить до висновку, що, відсутність у ОСОБА_6 трудових чи будь-яких інших офіційних відносин як з ТОВ «ТРІАР Україна», так і з ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» під час звернення нею до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення корупційного злочину виключає наявність сукупності усіх критеріїв, що визначені п. 16-2 ч. 1 ст. 3 КПК України та абз.20 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» та, як наслідок, можливість визнання її викривачем у цьому кримінальному провадженні. 
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 100, 179, 349, 368, 373, 374, суд, - 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн.
Роз`яснити  ОСОБА_3 , що несплата штрафу за відсутності підстав для розстрочки його виплати тягне за собою наслідки, передбачені ч. 5 ст. 53 КК України.
Вирок Вищого антикорупційного суду від 24.04.2025 за яким  ОСОБА_3  засуджений за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права обіймати посади керівника суб`єктів господарювання приватної форми власності протягом 1 року, без конфіскації майна, із  звільненням від призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - виконувати самостійно.
Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 04 січня 2021 року (справа №991/10598/20, провадження №1-кс/991/10868/20) та від 17 грудня 2020 року (справа №991/10222/20, провадження №1-кс/991/10482/20) в межах кримінального провадження №52020000000000651 від 19.10.2020 - скасувати.
Речові докази, а саме:
-мобільний телефон ZTE Blade A7 2019, ІМЕІ:  НОМЕР_14 ,  НОМЕР_15 , із SIM-карткою оператора Life, який зберігається у камері зберігання речових доказів НАБУ, та який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19.10.2020 постановою детектива від 11.12.2020  - повернути ОСОБА_7 ;
-документи, надані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 18 103,88 грн (вісімнадцять тисяч сто три гривні вісімдесят вісім копійок).
Відмовити ОСОБА_6 у виплаті винагороди як викривачу.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Апеляційна скарга подається через Вищий антикорупційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку підлягають негайному врученню учасникам.
Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений та його захисники - подати клопотання про помилування.

Суддя                                                                          ОСОБА_1