ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року	Львів	Справа № 140/35760/23 пров. № А/857/21329/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                     Довга О.І., 
суддя                                                           Запотічний І.І., 
суддя                                                           Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року (головуючий суддя Димарчук Т.М., м. Луцьк) про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду в справі № 140/35760/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -
                                                  В С Т А Н О В И В : 
14.12.2023 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправною відмови Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби у Волинській області щодо неоформлення та неподання до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 за відповідною прирівняною посадою поліцейського на день звільнення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для проведення з 01 грудня 2021 року перерахунку основного розміру пенсії; зобов`язання Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби у Волинській області скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 за відповідною прирівняною посадою поліцейського на день звільнення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х1І «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для проведення з 01 грудня 2021 року перерахунку основного розміру пенсії.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби у Волинській області щодо неоформлення та неподання до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 за відповідною прирівняною посадою поліцейського на день звільнення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для проведення з 01 грудня 2021 року перерахунку основного розміру пенсії. Зобов`язано Комісію з реорганізації Державної фіскальної служби у Волинській області скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 за відповідною прирівняною посадою поліцейського на день звільнення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х1І “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 “Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для проведення з 01 грудня 2021 року перерахунку основного розміру пенсії.
У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що у позивача як колишнього працівника податкової міліції з 25.11.2021 року виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Зазначене рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 05 квітня 2024 року.
08.04.2025 від позивача до суду надійшла заява, подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 у цій справі щодо не оформлення та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 за відповідною прирівняною посадою поліцейського на день звільнення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х1І «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень Постанови КМУ від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для проведення з 01 грудня 2021 року перерахунку основного розміру пенсії.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду залишено без задоволення.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, покликаючись на те, що за колишніми працівниками податкової міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені для колишніх поліцейських. Стверджує про неврахування судом першої інстанції обставини того, що для формування довідки підлягає врахуванню розмір грошового забезпечення за посадою «старший інспектор поліції ГУ ПН у Волинській області». З огляду на практику Європейського суду з прав людини наголошує, що неузгодженість між діями органів державної влади не повинна впливати на права позивача та виконання судового рішення.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України  відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Відповідно до статей 129,129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.97 у справі "Горнсбі проти Греції" ("Hornsby v. Greece", заява № 18357/91) суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
У рішенні у справі «Трихліб проти України» (рішення від 20 вересня 2005 року, заява № 58312/00) Європейський суд вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції покладає на Договірні Сторони обов`язок організувати правову систему таким чином, щоб їх повноваження відповідали її вимогам. Право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення, призупинення виконання судового рішення може бути виправдане, тільки якщо це є необхідністю для задоволення суспільних потреб або вирішення проблем громадського характеру.
Про важливість забезпечення гарантованого права особи на судовий захист в частині виконання судового рішення також зазначається у Висновку Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) №13 (2010) щодо ролі суддів у виконанні судових рішень, а саме, що ефективне виконання обов`язкового судового рішення є фундаментальним елементом принципу верховенства права. При цьому наголошується, що незалежність судової влади і право на справедливий судовий розгляд є даремними, якщо рішення не виконується.
Проблема невиконання остаточних рішень проти держави розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 (заява № 40450/04), а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.
У пункті 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі Войтенка; рішення у справі "Ромашов проти України", № 67534/01, від 27.07.2004; у справі "Дубенко проти України", № 74221/01, від 11.01.2005; та у справі "Козачек проти України", № 29508/04, від 07.12.2006).
ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до неї та вказав, що вони є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту.
Згідно з ч.2 ст. 381-1 КАС України, суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1  ст.  383  КАС України  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
  На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом (ч.3 ст.383 КАС України).
Частиною 6 ст. 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Зі змісту цієї статті висновується, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.
Норма статті 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів  статей  383  КАС України  можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Матеріалами справи стверджується, що  з метою виконання рішення суду від 05.03.2024 у справі №140/35760/23 щодо надання ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення станом на 25.11.2021, ГУ ДФС у Волинській області листом від 03.04.2024 №142 звернулось до Міністерства внутрішніх справ України у якому просило надати інформацію про розмір грошового забезпечення станом на 25.11.2021 за відповідною посадою поліцейського, зазначивши, що посада ОСОБА_1 на день звільнення: старший інспектор господарсько-транспортної групи відділу тилового забезпечення управління податкової міліції ДПА у Волинській області (а.с.114).
Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України листом від 03.04.2024 №142 «Про надання інформації» повідомив ГУ ДФС у Волинській області про те що наказом МВС України від 17.02.2017 №138 затверджено Перелік посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських. 
За інформацією наданою Міністерством внутрішніх справ України (лист від 14.05.2024 №13924/51-2024) зазначена посада (старший інспектор господарсько-транспортної групи відділу тилового забезпечення управління податкової міліції ДПА у Волинській області), з якої ОСОБА_1 звільнений зі служби, не належить до посад органів внутрішніх справ (міліції), тому питання її прирівнювання до іншої посади з метою подальшого перерахунку пенсії не регулюється Наказом №138. Прирівнювання посад колишніх працівників податкової міліції, до посад поліцейських жодним нормативно-правовим актом не передбачено (а.с.113).
З вищенаведеного слідує, що Комісією з реорганізації Головного управління ДФС у Волинській області вчинялися необхідні дії, спрямовані на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 у справі №140/35760/23. Невиконання станом на час розгляду заяви судового рішення, з підстав незалежних від боржника, не є достатньою підставою для визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та, як наслідок, для винесення окремої ухвали суду.
Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Комісія з реорганізації Головного управління ДФС у Волинській області не ухилялась від виконання судового рішення, що підтверджується відповідними листами ДФС та Національної поліції України.
Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини в справі № 140/35760/23 склалися щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишньому працівникові податкової міліції.
В цьому контексті суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в справі 320/45957/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року, визнано бездіяльність Кабінету Міністрів України протиправною щодо не визначення уповноваженого органу виконавчої влади стосовно пенсіонерів (співробітників) податкової міліції на підставі «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.
Зобов`язано Кабінет Міністрів України визначити уповноважений орган виконавчої влади стосовно пенсіонерів (співробітників) податкової міліції та внести відповідні зміни до «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.
Так, рішеннями вищезгаданих судів встановлено та мотивовано, що прирівнювання посад колишніх працівників податкової міліції, до посад поліцейських не передбачено жодним нормативно - правовим актом.
Констатовано те, що відсутній уповноважений структурний підрозділ, на який покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних документів для перерахунку пенсій колишнім співробітникам податкової міліції (довідок про грошове забезпечення).
Крім того, не внесено відповідні зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно Закону № 2262, затвердженого Постановою № 45.
При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 3 Порядку № 45, зокрема, передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Водночас відповідно до пункту 5 Порядку № 45, під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена (п.6 Порядку № 45).
Відтак колегія суддів відхиляє доводи скаржника про можливість видачі останньому довідки за посадою «старший інспектор поліції ГУ ПН у Волинській області», оскільки посада з якої позивач звільнився на пенсію є старший інспектор господарсько-транспортної групи відділу тилового забезпечення управління податкової міліції ДПА у Волинській області, яка не передбачена Переліком посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських від 17.02.2017  № 138.
На зазначені обставини звернута увага також у листі Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України листом від 03.04.2024 №142 «Про надання інформації».
Матеріали справи не містять доказів того, що зазначена позивачем посада в структурі ГУ ПН у Волинській області за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу, тощо прирівнюється до посади, з якої ОСОБА_1 був звільнений на пенсію.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що в контексті даної спірної ситуації, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Головне управління ДФС у Волинській області на даний час позбавлене можливості повного виконання судового рішення враховуючи відсутність відповідної інформації від Міністерства внутрішніх справ України, тобто про відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача.
Зазначене є правомірною підставою для постановлення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.94, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.
Керуючись ст. ст.  308,  312,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В : 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення в справі № 140/35760/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар