Справа № 303/8948/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        19 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої     –   судді Кожух О.А.,
суддів             –   Джуги С.Д., Мацунича М.В., 
за участі секретаря –   Гусоньки З.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року (суддя Монич В.О.) в частині допущеного повороту виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 у справі № 303/8948/21 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, зобов`язання визначити житлову площу для вселення,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень 

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2023 первісний позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 . У зустрічному позові зі збільшеними позовними вимогами ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2023 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Вселено ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні житлом – будинком АДРЕСА_1 та надати ключі від дверей, через які здійснюється доступ до будинку – хвіртки (воріт) та вхідних дверей. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначити ОСОБА_1 житлове приміщення, яке він має право займати у житловому будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 323,20 грн та за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн.
Постановою Верховного Суду від 23.05.2024 касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2023 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 скасовано. Справу № 303/8948/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
При новому розгляді в суді першої інстанції 04.03.2025 від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшла заява про залишення його зустрічного позову без розгляду. 12.03.2025 від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 – адвоката Полянчук С.О. - надійшла заява про залишення первісного позову без розгляду, скасування заходів забезпечення позову та поворот виконання постанови Закарпатського апеляційного суду 17.07.2023.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року первісний позов ОСОБА_2 – залишено без розгляду.
Зустрічний позов ОСОБА_1 – залишено без розгляду.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті постановою Закарпатського апеляційного суду від 04.07.2022 у виді заборони ОСОБА_2 продавати, дарувати, обмінювати чи будь-яким іншим способом відчужувати, обтяжувати, укладати попередні договори та здійснювати реєстрацію будь-яких правочинів щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 216620621104, номер запису про право власності 32384871, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу житлового будинку №904, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області 11.07.2019.
Допущено поворот виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 у справі № 303/8948/21.
В порядку повороту виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 у справі № 303/8948/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 16323 гривень 20 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На цю ухвалу в частині допущення повороту виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, просить ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2025 в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 16323 гривень 20 копійок – відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано наступним:
місцевим судом не враховано, що порядок залишення позову без розгляду врегульовує стаття 257 ЦПК України, частиною третьою якої передбачено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету; 
заява первісного позивача ОСОБА_2 про поворот виконання рішення не була внесена до підсистеми «Електронний Суд»; копія цієї заяви не була надіслана на адресу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 ; про зміст такої заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 та його представник повідомлені не були;
заява про поворот виконання рішення підлягала розгляду з повідомленням ОСОБА_1 про дату судового засідання щодо її розгляду, відповідно до вимог ч. 10 ст. 444 ЦПК України;
питання повороту виконання судового рішення розглянуто судом за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду і таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення;
ОСОБА_1 не мав можливості ознайомитися із заявою про поворот виконання рішення, не знав про факт її подання, суд першої інстанції не тільки порушив норми процесуального права, а й фактично не встановив, чи сплачені ОСОБА_2 на рахунок ДВС кошти були перераховані ОСОБА_1 ;
кошти, які були стягнуті постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , були судовими витратами (6 323,20 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу), які поніс ОСОБА_1 , що підтверджено матеріалами справи (т.1 а.с.54, т.З а.с.18. 247. 248, т. 4 а.с.10, описом послуг (робіт) наданих адвокатом від 17.02.2023 (т.З а.с.210, 211), копіями банківських квитанцій про оплату цих адвокатських послуг у розмірі 10000 гривень (т.З а.с.212,213); також у цій справі ОСОБА_2 понесла судові витрати на сплату судового збору у розмірі 908 гривень.
оскільки обидві сторони у справі подали заяви про залишення їх позовів без розгляду, місцевий суд в ухвалі про залишення позовів без розгляду, відповідно до положень ст. 257 ЦПК України, міг вирішити саме питання про розподіл судових витрат, а не питання повороту виконання судового рішення;
поведінка ОСОБА_2 свідчить про необґрунтованість її дій як позивача та поведінку її як сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, що відповідно до ч. 9 статті 141 ЦПК України є підставою для покладення на ОСОБА_2 судових витрат, понесених ОСОБА_6 в цій справі.

Позиція інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Полянчук С.О. – просить ухвалу місцевого суду залишити без змін. Вважає, що доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву, в якій апеляційну скаргу підтримав та просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності його представника ОСОБА_5 . Також адвокат Полянчук С.О. подала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та розглянути справу без участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . 
Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи та їх представників. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Як встановлено судом, постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2023 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Вселено ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні житлом – будинком АДРЕСА_1 та надати ключі від дверей, через які здійснюється доступ до будинку – хвіртки (воріт) та вхідних дверей. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначити ОСОБА_1 житлове приміщення, яке він має право займати у житловому будинку АДРЕСА_1 . 
Тобто, вказаним судовим рішення питання передачі майна або коштів не вирішувалось.
Також стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6323,20 грн та за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем Відділу держаної виконавчої служби у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Кочетовим В.В. 04.09.2023 у виконавчому провадженні ВП № 72565345 винесено постанову Про закінчення виконавчого провадження, з якої вбачається, що Мукачівським місьрайонним судом 17.07.2023 було видано виконавчий лист № 303/8949/21 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16323 грн. 
У постанові встановлено, що ОСОБА_2 сплачено згідно квитанції з виконавчим збором та витратами 18055, 30 грн. (а.с.235 т. 5). 
Таким чином, ОСОБА_2 по виконавчому листу було сплачено 16323 грн. – 6323,20 грн судового збору та 10 000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги, стягнуті з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023.
Постановою Верховного Суду від 23.05.2024 рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2023 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 скасовано, а справу № 303/8948/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
При новому розгляді в суді першої інстанції 04.03.2025 від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшла заява про залишення його зустрічного позову без розгляду. 12.03.2025 від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 – адвоката Полянчук С.О. - надійшла заява про залишення первісного позову без розгляду, скасування заходів забезпечення позову та поворот виконання постанови Закарпатського апеляційного суду 17.07.2023.
Оскаржуваною ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 – залишено без розгляду. 
Допущено поворот виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 у справі № 303/8948/21.
В порядку повороту виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.07.2023 у справі № 303/8948/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 16323 гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (ч. 5 ст. 444 ЦПК України).
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (ч. 6 ст. 444 ЦПК України).
Заява про поворот виконання рішення може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду (ч. 10 ст. 444 ЦПК України).
У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц).
Отже, зміст інституту повороту виконання рішення полягає у поновленні сторін виконавчого провадження у попередньому становищі шляхом повернення стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням відповідачу (боржнику). Тобто повернення має відбуватися за рахунок коштів стягувача (сторони виконавчого провадження).
При чому, інститут повороту виконання рішення передбачає, що стягувачу може бути повернено майно (кошти), які були предметом позову і про стягнення (передачу) яких було ухвалено рішення по суті спору. 
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (ч. 3 ст. 257 ЦПК України).
Відповідно до частин першої – третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).
Таким чином, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача – сплачена останнім сума судового збору не повертається.
Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду у справі № 449/1290/20 від 11 січня 2022 року, від 20 травня 2024 року у справі № 202/16597/23.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Особі, позов якої судом залишено без розгляду за її заявою, не повертається сплачена сума судового збору за подання позовної заяви, що прямо передбачено пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи такий припис Закону, беручи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи положення ч. 3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду могли бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат.
При цьому у статті 142 ЦПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема у зв`язку із залишенням позову без розгляду.
За змістом частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 141-142 ЦПК України, дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Таким чином, поворот виконання рішення та розподіл судових витрат є різними інститутами процесуального права. 

Оскаржуваною ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року, в порядку повороту виконання рішення, фактично вирішено питання розподілу судових витрат.
При цьому, залишаючи позови без розгляду, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 10 ст. 444 ЦПК України, відповідно до яких заява про поворот виконання заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. 
Заява первісного позивача ОСОБА_2 про поворот виконання рішення була сформована в підсистемі «Електронний Суд» 11.03.2025. Зареєстрована у Мукачівському міськрайонному суді 12.03.2025 (а.с.230-234 т. 5) – в день постановлення оскаржуваної ухвали. Відтак, ОСОБА_1 та його представник не були повідомлені у передбачені законом строки про розгляд заяви про поворот виконання рішення. 
Отже, питання повороту виконання судового рішення розглянуто судом за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, і суд фактично стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати.

Висновки апеляційного суду 

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі було вирішено питання розподілу судових витрат, відповідний порядок розподілу судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачений ч. 5 ст.142 ЦПК України та не може бути вирішений в порядку ст 444 ЦПК України, судом було розглянуто питання повороту виконання судового рішення без належного повідомлення ОСОБА_1 та його представника, тому, через порушення судом першої інстанції норми процесуального права, ухвалу місцевого суду від 12 березня 2025 року в частині допущення повороту виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі № 303/8948/21, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 16323 гривень 20 копійок – скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні таких вимог заяви ОСОБА_2 – відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, ст. 381-394 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року в частині допущення повороту виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі № 303/8948/21, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 16323 гривень 20 копійок – скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні таких вимог заяви ОСОБА_2 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. 
Повне судове рішення складено 27 червня 2025 року.

Головуюча:                                                

Судді: