ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 липня 2025 року 	м.Суми	

Справа №583/4186/24 
Номер провадження 22-ц/816/820/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Савочкою Андрієм Миколайовичем,
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Савєльєвої А.І. у м. Охтирка Сумської області, повне судове рішення складено 22 жовтня 2024 року, 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру аліментів, 

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Гаранжа М.О., звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 листопада 2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 березня 2024 року.
У період шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.
Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 березня 2024 року стягнуто на її користь з відповідача аліменти у розмір частини від усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина до досягнення ним повноліття, починаючи стягування з 06 березня 2024 року.
Зазначала, що на даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, харчування та одяг, засоби особистої гігієни, підвищення оплати за житлово-комунальні послуги, утримання та ремонт житла. Крім того син навчається шостому класі Чернеччинського ліцею Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області.
Відповідач працює у ФОП ОСОБА_4 , одержує дохід, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина.
Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 березня 2024 року, та стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною віку повноліття.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 березня 2024 року з ОСОБА_1  в розмірі  частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягування з 06 березня 2024 року до досягнення ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття, на користь матері ОСОБА_2  на стягнення у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 5 000 грн до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Виконавчий лист виданий на підставі судового наказу № 583/1082/24 Охтирського міськрайонного суду Сумської області, 20.03.2024, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.03.2024 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття, на користь матері - повернути без виконання.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Савочку А.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн, до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, збільшивши розмір аліментів до 5000,00 грн на місяць, не обґрунтував у рішенні суду, що саме змінилося у платника аліментів від присудження аліментів 18 березня 2024 року, не навів доказів достатності заробітку платника, та не зазначив що саме змінилося у сторін у контексті ч. 1 ст. 192 СК України, внаслідок чого могли бути збільшені аліменти. Зазначає, що позивачкою не надано суду доказів виникнення підстав для збільшення аліментів.
Вказує, що суд визначив розмір аліментів в сумі 5000,00 грн, який перевищує мінімально рекомендований та мінімально гарантований розмір аліментів визначений законом. Стверджує, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що з 24 листопада 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 березня 2024 року (а.с. 9-10).
Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).
Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 березня 2024 року у справі № 583/1082/24 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, починаючи стягування з 06 березня 2024 року та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_2 (а.с.13).
Постановою старшого державного виконавця Охтирського ВДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябякіною А.О. від 25 березня 2024 року відкрито виконавче провадження №74545766 з примусового виконання судового наказу № 583/1082/24, виданого 20 березня 2024 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини всіх видів заробітну щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, починаючи стягування з 06 березня 2024 року та аліменти сплачувати на користь матері (а.с. 27, на звороті).
ОСОБА_2 працює в ТОВ «Транс-маркет» на посаді мерчендайзер, дохід за період з 01 грудня 2023 року до 31 травня 2024 року склав 44005,59 грн (а.с.17).
Згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за 1 квартал 2023 року по 2 квартал 2024 року, ОСОБА_1 від УСЗН Охтирської РДА отримано соціальні виплати з відповідних бюджетів за січень 2024 року – 2000 грн та лютий 2024 року - 2000 грн, в червні 2024 року від ТОВ «Спецагропроект» отримано 10 000 грн від продажу рухомого майна. (а.с.44-45).
ОСОБА_1 не працює, заробітку не має (а.с. 57-59).
Згідно з довідкою про склад сім`ї від 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 55).
ОСОБА_3  та ОСОБА_5 є пенсіонерами (а.с.55).  
Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Росинка» Охтирської  міської ради  від 19 вересня 2024  року № 01-22/628,  ОСОБА_5  працює  на посаді комірника з 13 травня 2015 року по теперішній час  (а.с. 83).  
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 22 вересня 2024 року за ОСОБА_5 17 лютого 2024 року зареєстровано автомобіль марка SKODA OKTAVIA A5 2012 року випуску  ( а.с. 84).
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 22 вересня 2024 року за ОСОБА_3 18 лютого 2021 року зареєстровано автомобіль марки RENAULT KANGOO 2010 року (а.с.86). 
ОСОБА_3 на праві  власності належить квартира за адресою:  АДРЕСА_2  та житловий будинок за адресою:  АДРЕСА_3  (а.с. 85). 
Згідно з довідкою розрахунком зі сплати аліментів від 06 вересня 2024 року, виданої Охтирським ВДВС в Охтирському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідач має сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1\4 частини, але не менше 50%, сума яких, починаючи з квітня 2024 року, становить 3181,98 грн (а.с. 61).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, щорозмір аліментів визначений судовим рішенням не відповідає інтересам дитини, а тому вважав за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. Також вважав, такий розмір аліментів на даний час буде достатнім та є таким, що необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку дитини та забезпечить рівність прав, як позивача, так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що визначений судовим наказом від 18 березня 2024 року розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а тому позивачка як одержувачка аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його твердій грошовій сумі.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач є особою працездатного віку має задовільний стан здоров`я, інших утриманців немає, а тому взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.
ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб та розмір.
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, відповідач не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 5000,00 грн, оскільки відсутність постійного місця роботи та заробітку відповідача не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, оскільки відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття і цей обов`язок покладається як на матір, так в рівній мірі на батька. 
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).  
Крім того, нормами Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, а також передбачено здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.
За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідно змінити спосіб та розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліментів на тверду грошову суму у розмірі 5000 грн 00 коп. 
На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Разом з тим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про повернення виконавчого листа без виконання, виходячи з наступного.
Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 1 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
Матеріали справи не містять відомостей про наявність передбачених ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.
За таких обставин, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, виключивши абз. 3 резолютивної частини судового рішення.
В іншій частині рішення сулу залишити без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Савочкою Андрієм Миколайовичем, задовольнити частково.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року змінити та виключити з резолютивної частини судового рішення третій абзац.
В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов