ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/4939/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу     ОСОБА_1 
на рішення   Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (суддя В.В. НАУМЕНКО ) в адміністративній справі 
за позовом    ОСОБА_1       
до   ІНФОРМАЦІЯ_1                   
про   визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1    звернувся до суду з позовом, в якому просить:    визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у поновленні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовому обліку військовозобов`язаних після його виключення з військового обліку; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку військовозобов`язаних на підставі п. 4 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.06.2008) у зв`язку з досягненням граничного віку.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що позивач 22.03.2009 досяг 40 років. Проте,  не зважаючи на відмітку у військовому квитку ОСОБА_1 , працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 не здійснили належного виключення особи з військового обліку. Позивач втратив статус військовозобов`язаного відповідно до  Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.06.2008), але дії з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виключення ОСОБА_1 не були здійснені належним чином.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1     був виключений з військового обліку у зв`язку з досягненням 22.03.2009 граничного віку. 
Після уточнення ОСОБА_1 особистих даних за допомогою мобільного додатку позивачу стало відомо, що у теперішній час він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , категорія обліку – військовозобов`язаний. 
Незгода з такими діями відповідача стала підставою для звернення до суду з цим позовом. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що положення   Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»   в частині, що стосується граничного віку перебування військовозобов`язаних осіб в запасі, зазнавало змін.
Так,   Законами України від 27.03.2014 № 1169-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» та від 22.07.2014 № 1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до статті 28 Закону № 2232-XII було внесено зміни, згідно з якими з 27.03.2014 граничний вік військовозобов`язаних, які перебувають в запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу другого розряду збільшено з 40 років до 50 років, а з 22.07.2014 та станом на теперішній час - з 50 років до 60 років.
Тобто, з набранням чинності змінами до частини 2 статті 28 Закону № 2232-XII позивач є таким, що підпадає під дію цього Закону і вважається військовозобов`язаним, як особа, яка ще не досягла передбаченого цим Законом граничного віку перебування в запасі військовозобов`язаних другого розряду.
Таким чином, у зв`язку із продовженням граничного віку перебування в запасі позивач підлягає поновленню в запасі, оскільки позивач не досягнув 60-річного віку, тобто повинен згідно з чинним законодавством перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних.
Також, з посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 19.09.2018 у справі № 814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі № 820/3113/17, суд першої інстанції відхилив доводи позивача в частині порушення принципів юридичної визначеності та дії законів у часі.
    Суд вказав, що у зв`язку із внесенням змін до   Закону № 2232-XII   було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
Таким чином, дія вказаного   Закону   у новій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.
Суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією   та законами України.
Отже, рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень вважаються неправомірними, якщо останні вчинені всупереч чинному законодавству України. 
З набранням чинності змін до Закону № 2232-XII позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла передбаченого цим Законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду (60 років), відтак, підстави для виключення позивача з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі у розумінні приписів пункту 4 частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ відсутні.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року в справі № 340/4939/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 05 серпня  2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 05 серпня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова