Дата документу 01.07.2025 Справа № 332/785/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 332/785/24         Головуючий у І інстанції: Погрібна О.М.
Провадження № 22-ц/807/913/25         Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:         Полякова О.З.,
суддів:         Кухаря С.В.,
        Трофимової Д.А.,
секретар: Бєлова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Трачук Наталії Іванівни на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, встановлення порядку участі у вихованні онука,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, встановлення порядку участі у вихованні онука.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати малолітнього ОСОБА_3 , її донька, померла. ОСОБА_1 бажає бачитись зі своїм онуком, спілкуватись з ним, брати участь у його вихованні та розвитку. Вона не може домовитися із ОСОБА_2 та врегулювати стосунки щодо визначення порядку спілкування з онуком, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від її участі у вихованні та розвитку онука. Її неодноразові звернення з цього питання до нього залишаються без належного реагування та відповіді. Вказувала, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Вона намагалася вирішити спірні питання з відповідачем у позасудовому порядку, проте він ухиляється від їх обговорення.
Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просила суд:
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визначення таких способів участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком:
- встановити позивачу необмежене спілкування та побачення з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його навчання або за місцем перебування/проживання позивача та дозволити під час його канікул тимчасові виїзди онука разом з бабусею у період всіх канікул дитини (не менше ніж на тиждень) як у межах України, так і закордоном (без обмежень), під час літніх канікул не менше ніж на два місяці (будь-який період з початку червня до кінця серпня);
- встановити ОСОБА_1 необмежене спілкування з онуком, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між нею та онуком;
Зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 актуальну інформацію щодо перебування, проживання, навчання, номери засобів зв`язку онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто на наступний день з дня настання таких обставин та надавати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон за необхідності такого виїзду.
Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Визначено ОСОБА_1 спосіб спілкування та здійснення участі у вихованні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: не більше трьох годин у визначені дні за домовленістю сторін у місті Тернополі. Побачення повинні відбуватися в присутності батька ОСОБА_2 , за бажанням дитини.
Зобов`язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 актуальну інформацію щодо свого номеру мобільного телефону, а також щодо перебування, проживання, навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто шляхом мобільного телефонного зв`язку протягом трьох днів з дня настання таких обставин.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 403,73 грн.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням,  ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Трачук Н.І. подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Трачук Н.І.зазначає, що частково задовольнивши позов, суд першої інстанції не захистив її права на спілкування з онуком у належний спосіб, адже вона не просила суд надавати їй актуальну інформацію щодо номера телефону відповідача, оскільки їй потрібен номер онука для спілкування з ним. На думку скаржниці, висновки суду не відповідають інтересам дитини. Визначений судом спосіб спілкування з онуком – не більше трьох годин у визначені дні за домовленістю сторін у місті Тернополі у присутності батька – не можна визнати таким, що відповідає інтересам дитини, бо ОСОБА_1   не бажає спілкуватися з ОСОБА_2 у присутності онука. Таке небажання викликане його відношенням до неї та до онука, його впливом на психіку дитини. За твердженням скаржниці, відновлення її стосунків з онуком можливе тільки за відсутності батька, адже онук ріс із нею до 2021 року, вважає, що стосунки погіршилися тільки в останні два роки саме під впливом відповідача.
ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Трачук Н.І. зауважує, що саме звернення до суду з цим позовом свідчить про неможливість добровільного вирішення з відповідачем будь-яких питань відносно онука, тому не можна ставити у залежність її спілкування з Арсенієм за домовленістю з відповідачем і у його присутності, тільки його засобами зв`язку.

У своєму відзиві ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Шкільняка Б.М. заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення – без змін. Вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, адже під час його ухвалення суд правильно врахував висновок органу опіки та піклування.
05 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання  ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Трачук Н.І., в якому вона зазначає, що бажає уточнити свої позовні вимоги та просить:
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначити такі способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з онуком:
- встановити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 можливість бачитися з онуком щотижнево кожні вихідні, починаючи з 09:00 год суботи до 18:00 год неділі з правом забирати дитину до місця її проживання, відвідувати культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, без супроводу батька;
- встановити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , можливість проживати з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 один тиждень на кожен місяць за місцем проживання позивача:  АДРЕСА_1 ;
- встановити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , можливість спільного відпочинку з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 один тиждень у період зимових канікул та один місяць у період літніх канікул.
- встановити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 необмежене спілкування з онуком засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між нею та онуком із зазначенням його особистих засобів зв`язку: електронної пошти, нового номера телефону);
- зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 надавати ОСОБА_1 актуальну інформацію щодо перебування, проживання, навчання, номери засобів зв`язку онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
30 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Шкільняка Б.М. про долучення доказів на виконання протокольної ухвали Запорізького апеляційного суду від 20.05.2025, серед яких: копія рішення Тернопільської міської ради від 13.11.2024 «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною», копія Довідки ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело» № 25 від 28.04.2025 про навчання ОСОБА_3 , копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ЦДО «Джерело», копія Характеристики учня 5-го класу Зайцева Арсенія від 25.06.2025, копія Свідоцтва досягнень ОСОБА_3 за 2024-2025 навчальний рік, копія Довідки № 26/07 Дитячого спортивного клубу «Чемпіон Плюс» про заняття футболом ОСОБА_3 , копія Довідки від 20.06.2025 про відвідування ОСОБА_3 секції з боксу, копії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за спортивні досягнення.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (т. 2 а.с. 15, 18). Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності третіх осіб, які не з`явились.
У судовому засіданні ОСОБА_1  та її представник – адвокат Трачук Н.І. наполягали на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та задоволенні позову.
ОСОБА_2 та його представник – адвокат Шкільняк Б.М. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Також суд заслухав думку самого ОСОБА_3 , який пояснив суду, що останнім часом не спілкується з бабусею, бо має на неї образу щодо її слів про батька.
Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.
За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає клопотання ОСОБА_1  в особі представника –  адвоката Трачук Н.І., що надійшло до суду 05 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд», яке фактично є уточненням позовних вимог.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну слід частково задовольнити з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Частково задовольнивши позов та визначивши ОСОБА_1 спосіб спілкування та здійснення участі у вихованні онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не більше трьох годин у визначені дні за домовленістю сторін у місті Тернополі у присутності батька, ОСОБА_2 , за бажанням дитини, та зобов`язуючи відповідача надавати позивачу актуальну інформацію щодо свого номеру мобільного телефону, а також щодо перебування, проживання, навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто шляхом мобільного телефонного зв`язку протягом трьох днів з дня настання таких обставин, суд першої інстанції повністю погодився з висновком органу опіки та піклування щодо участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 .
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що з 08 листопада 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року було розірвано. 
У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 29.04.2014), що сторонами не оспорюється.
Місце проживання дитини у судовому порядку не визначалось.
11 вересня 2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (повторним) серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
ОСОБА_1 є матір`ю померлої ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_3 ; свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 .
Батько дитини, ОСОБА_2 , та малолітній ОСОБА_3 , 2014 р.н., проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
За повідомленням служби (управління) у справах дітей відділу по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 21.03.2024 за № 199/09-24 про обстеження умов проживання ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 06.03.2024 відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснений вихід за вищевказаною адресою, проте потрапити до житла не виявилось можливим, при розмові з охоронцем з`ясовано, що ОСОБА_1 на даний час у кв. АДРЕСА_3 не проживає, контактний номер телефону ОСОБА_1 , зазначений у листі, на дзвінки не відповідає. Залишено запрошення до відділу. 14.03.2024 до відділу по району зателефонувала представник ОСОБА_1 , яка повідомила, що ОСОБА_1 перебуває в м.Одеса, де доглядає за хворим родичем, проте доступ до житла може надати її сусідка, у якої є ключі від квартири і яка доглядає за житлом на момент відсутності ОСОБА_1 20.03.2024 відділу по району вдалось потрапити до помешкання та обстежити умови проживання. За підсумками виходу встановлено, що умови проживання добрі, в помешканні створені належні умови для малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »
Згідно з актом від 20.03.2024 обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання добрі, в квартирі зроблений сучасний ремонт, для малолітнього ОСОБА_11 є місце для сну, одяг, все необхідне для життя та розвитку. ОСОБА_1 мешкає за вищезазначеною адресою сама.
За повідомленням Запорізького міського центру соціальних служб за № 533/03-03 від 13.03.2024, 11.03.2024 спеціалістами відділу соціальної роботи по Заводському району ЗМЦСС здійснено вихід до родини ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 з метою здійснення оцінки потреб родини. Двері квартири відчинив гр. ОСОБА_12 , який повідомив, що його син ОСОБА_13 разом з онуком ОСОБА_14 вже близько 3 років мешкає в м. Тернопіль. У зв`язку з вищевикладеним провести будь-яку роботу з родиною неможливо. 
Згідно з актом від 12.03.2024 обстеження умов проживання дідуся малолітнього ОСОБА_11 , 2014 року народження, - ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що двері квартири зачинені, вдома нікого не було. 
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.11.2024 за № 1765 «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною» затверджено висновок органу опіки та піклування щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено: «…органом опіки та піклування розглянуто позовну заяву та матеріали цивільної справи № 332/785/24, які надійшли із Заводського районного суду міста Запоріжжя, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком та встановлення порядку участі у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка у справі, бабуся дитини, ОСОБА_1 на засідання комісії не з`явилась, від її представника - адвоката Трачук Наталії Іванівни надійшла заява про розгляд справи без участі бабусі. Також адвокат просила прийняти до уваги безмежну любов бабусі до онука, який протягом семи років проживав разом із бабусею та мамою, в той час як батька тривалий час поряд не було, оскільки він проживав із іншою жінкою, яка і до тепер налаштовує онука проти бабусі, руйнуючи їхні стосунки.
Батько дитини, ОСОБА_2 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що у м.Тернопіль він разом із сином переїхав із м. Запоріжжя, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну. Вказав, що не заперечує щодо побачень бабусі з дитиною у м. Тернополі, однак син не виявляє бажання з нею спілкуватись.
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на засіданні комісії повідомив, що востаннє спілкувався, із бабусею у лютому 2024 року, проте не хоче з нею спілкуватись через її постійні повідомлення та розмови про покійну матір та про те, чого він не відвідує могилу матері у м. Запоріжжя. До того ж зазначив, що вважає, що м .Запоріжжя не є безпечним місцем, у зв`язку із тим, що дуже близько ведуться бойові дії та можливі часті обстріли.
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25.01.2023 № 90 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, відповідно до якого рекомендовано ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіку спілкування: не більше трьох годин у визначені дні за домовленістю сторін у місті Тернополі. Побачення повинні відбуватися в присутності батька, за бажанням дитини.»
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно з частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).
Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15, провадження № 61-14491сво20.
Колегія суддів наголошує, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
При визначенні способу участі бабусі у вихованні онука, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня, індивідуальні потреби дитини відповідного віку, її особисту прихильність, стосунки всередині родини (з конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини.
Колегія суддів наголошує, що у справах, що виникають зі спорів щодо участі батьків чи інших осіб у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишніми тещею та зятем, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.
При вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові батьків, а також інших близьких осіб, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між близькими родичами дитини та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із них.
Судам необхідно враховувати загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, надавати ретельну оцінку низці факторів, які залежно від обставин відповідної справи можуть відрізнятися.
Колегія суддів зазначає , що, визначаючи способи участі, в цьому випадку бабусі, у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
При цьому під час вирішення спору щодо виховання дитини, зважаючи на її вікову категорію, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини спілкуватися з батьками.
Крім того, коли суд бажає вислухати думку дитини аби визначити її побажання щодо проживання з одним із батьків, та при цьому не травмувати психіку дитини та уникнути тиску на неї, суд доручає органам опіки та піклування провести невимушену бесіду з дитиною в домашніх або інших комфортних для неї умовах та повідомити суд про результати цієї бесіди.
Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.
Думка дитини не носить абсолютного характеру, зважаючи на малолітній вік та можливий психологічно-травматичний вплив на неї при встановленні обставин за її участі, а тому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси, що закріплено у частині третій статті 171 СК України.
Колегія суддів зауважує, що саме лише висловлене бажання малолітньої дитини, якій на момент розгляду справи виповнилося 11 років, не може бути безумовною підставою для позбавлення права бабусі на участь у її вихованні та піклуванні та не свідчить про те, що вказане відповідатиме якнайкращим інтересам малолітнього. Слід враховувати, що дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а тому важливо оцінити всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини.
З оглядну на встановлені обставини - між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості спілкуватися з онуком, тобто між сторонами існує спір з цього приводу, враховуючи право та бажання позивача спілкуватися з малолітньою дитиною, вимоги ОСОБА_1 , як бабусі, яка має законне право на спілкування зі своїм онуком та на участь у його вихованні, колегія суддів вважає обґрунтованими, проте, бажаний нею спосіб такої участі, а також запропонований органом опіки і піклування у висновку повною мірою не відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.
Так, встановлення графіку спілкування з дитиною з загальним формулюванням «у визначені дні» не є конкретизованим, а з огляду на неприязні відносини сторін, визначення побачень позивача з онуком в присутності батька суперечить найкращим інтересам дитини.
Тож, під час ухвалення рішення, апеляційний суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, тому виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, у зв`язку з чим, має бути визначений такий спосіб участі позивача у вихованні онука, що не суперечить його інтересам та з урахуванням його бажання. При цьому, суд наголошує, що законодавством гарантовано право бабусі та дідуся на участь у вихованні онуків.
Під час розгляду справ цієї категорії Верховний Суд неодноразово зауважував, що неприязні відносини між відповідачем та позивачем не є підставою для обмеження прав позивача на спілкування з онукою, оскільки матеріали справи не містять даних, що баба створює перешкоди матері у питаннях, пов`язаних з вихованням дитини або має негативний вплив на дитину (постанова Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 466/3563/19 (провадження № 61-5280св22)).
Визначаючи час спілкування бабусі з онуком без участі батька, колегія суддів враховує відсутність доказів негативного впливу бабусі на дитину, а також, що спілкування позивача з онуком буде перешкоджати нормальному його розвитку.
Колегія суддів враховує, що малолітній Арсеній переживає важкий психо-емоційний стан у зв`язку зі смертю матері, а також дідуся, потребує особливої уваги та проявів любові з боку усіх його родичів. Як і ОСОБА_1 важко переживає втрату доньки та чоловіка, яка змушена звернутися до суду для захисту свого права на спілкування з онуком, який фактично залишився її єдиною близькою людиною.
На переконання апеляційного суду, спілкування позивача з онуком сприятиме його повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батька, так і бабусі, що враховуючи втрату матері, забезпечить його виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.
При цьому присутність відповідача під час зустрічей позивача з дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.
Надаючи оцінку запропонованому органом опіки і піклування графіку, колегія суддів вважає, що встановлення графіку спілкування з дитиною з загальним формулюванням «у визначені дні» не є конкретизованим та потребує чіткого визначення днів спілкування, а також конкретного часу та способів.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням віку Арсенія, його інтересів, відсутності протиправних дій бабусі, бажання налагодити стосунки як бабусі, так і онука, колегія суддів вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за бажанням дитини, шляхом надання їй можливості:
- побачень з дитиною у кожні перші та треті вихідні дні місяця, починаючи з 09:00 год суботи до 18:00 год неділі, з правом забирати дитину до місця її проживання в межах територіальної громади проживання дитини, з відвідуванням культурно-освітніх закладів, кінотеатрів, дитячих кафе та інших закладів харчування, без супроводу батька, з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини, за попередньою домовленістю з батьком.
- спільного відпочинку з онуком на території України з обов`язковим погодженням з батьком дитини не менше, ніж за два тижні до початку відпочинку. Сім днів – у період зимових шкільних канікул та чотирнадцять днів – у період літніх шкільних канікул;
- спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 години до 21:00 години, за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо.
Також колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 актуальну інформацію про перебування, проживання, навчання, номери засобів зв`язку онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
Задоволення позовних вимог в частині бажаного позивачем графіку спілкування та виховання онука, з огляду на його вік та інтереси (зайнятість у навчанні, участь у спортивних секціях та змаганнях), усталений режим життя та відпочинку дитини, а також характер відносин між сторонами, враховуючи безпекову складову (близькість м. Запоріжжя до безпосередньої лінії фронту, майже щоденні обстріли міста ворогом, часті повітряні тривоги) суд вважає недоцільним і таким, що не відповідатиме інтересам малолітньої дитини.
На думку колегії суддів, саме такий спосіб участі бабусі у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, а також є достатнім для забезпечення участі бабусі у процесі виховання онука.
Колегія суддів звертає окрему увагу сторін, що для першочергового забезпечення інтересів малолітнього ОСОБА_14 , його виховання у здоровій атмосфері любові та поваги до інших, як батько, так і бабуся мають докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що матиме позитивний вплив на дитину та її виховання.
Апеляційний суд підкреслює, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, обставин сімейного життя, сторони не позбавлені права змінити встановлений судом спосіб участі бабусі у вихованні дитини в майбутньому для забезпечення її найкращих інтересів.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Трачук Н.І. частково знайшли своє підтвердження,тому колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення, скасування рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки новою постановою, колегія суддів частково задовольняє позовні вимоги  ОСОБА_1 , вона має право на відшкодування їй судового збору в розмірі 1514 грн (за подання позовної заяви – 605,60 грн, за подання апеляційної скарги – 908,40 грн), які слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Трачук Наталії Іванівни – задовольнити частково.
Рішення  Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2025 року– скасувати. Ухвалити в цій справі нову постанову, якою:
«Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, встановлення порядку участі у вихованні онука – задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за бажанням дитини, шляхом надання ОСОБА_1 можливості:
- побачень з дитиною у кожні перші та треті вихідні дні місяця, починаючи з 09:00 год суботи до 18:00 год неділі, з правом забирати дитину до місця її проживання в межах територіальної громади проживання дитини, з відвідуванням культурно-освітніх закладів, кінотеатрів, дитячих кафе та інших закладів харчування, без супроводу батька, з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини, за попередньою домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
- спільного відпочинку з онуком на території України з обов`язковим погодженням з батьком дитини не менше, ніж за два тижні до початку відпочинку. Сім днів – у період зимових шкільних канікул та чотирнадцять днів – у період літніх шкільних канікул;
- спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 години до 21:00 години, за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 надавати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актуальну інформацію про перебування, проживання, навчання, номери засобів зв`язку онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 09 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: