УХВАЛА

24 липня 2025 року 
м. Київ
справа №420/22551/24
провадження №К/990/29489/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Одеського Руслана Марковича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі №420/22551/24 
за позовом ОСОБА_1 
до Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, 
третя особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, 
про визнання протиправним та скасування наказу в частині,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ОРУП №1 ГУНП в Одеській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області), про:
- визнання протиправним пункту 2 наказу від 25.04.2024 №489 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в частині застосування дисциплінарного стягнення до старшого інспектору сектору протидії домашньому насильству відділу превенції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 ;
- скасування пункту 2 наказу від 25.03.2024 №489 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про застосування до ОСОБА_1 , старшого інспектору сектору протидії домашньому насильству відділу превенції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, капітана поліції, дисциплінарного стягнення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 прийнято до розгляду указаний адміністративний позов, відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
10 липня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Одеського Руслана Марковича до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга, в якій представник позивача просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №420/22551/24, та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає, що відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Так, згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково
Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України  для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні  Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є особою, яка відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», займає відповідальне та особливо відповідальне становище, суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Таким чином, враховуючи предмет позову, в силу вимог пункту першого частини шостої статті 12 КАС України, дана справа законом віднесена до справ незначної складності.
Враховуючи, що ця справа законом віднесена до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження КАС України передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт. 
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності та/або розглянутих в порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. 
Скаржником не зазначено фактів наявності значного суспільного інтересу, а також виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.
При цьому, незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/ процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним передбачуваним процесом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23.10.1996, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19.12.1997, заява №26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333, 359 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Одеського Руслана Марковича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі №420/22551/24.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
А.Г.  Загороднюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду