Справа № 309/4775/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       08 липня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Собослоя Г.Г., Мацунича М.В., 
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Цопко Світлана Василівна, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2025 року у складі судді Кеміня В.Д., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачу виповнилося 75 років, вона не працює і є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком розмір якої складає 3713,02 грн., інших джерел доходу не має. 
Відповідачі є її рідними дітьми та добровільно допомогу на її утримання не надають, хоча мають таку можливість, оскільки працюють.
Зазначала, що стан її здоров`я погіршився, що стверджується довідкою КНП «Хустський ЦПМСД» №746 від 19.09.2023 року, випискою з протоколу засідання ЛКК від 13.03.2023 №27 та висновком про наявність порушень організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 13.03.2023 року №27.
Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд щомісячно утримувати кошти з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на її утримання, у розмірі по 2500 грн. з кожного, починаючи з 02.10.2023.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2025 року позов ОСОБА_3 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на утримання матері ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1 500 ( тисячу п`ятсот ) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 02.10.2023 і довічно.
Стягнуто з ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утримання матері ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1 500 ( тисячу п`ятсот ) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 02.10.2023 і довічно.
Стягнуто з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на утримання матері ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1 500 ( тисячу п`ятсот ) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 02.10.2023 і довічно.
Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Цопко Світлана Василівна, просять рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 змінити, відмовивши у задоволенні позову у даній частині, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що звертатися із вказаним позовом, на думку апелянтів, у позивача не було потреби, оскільки апелянти неодноразово приносили їй продукти харчування, які вона не приймала. Зазначають, що сплачувати аліменти у визначеній сумі вони не мають змоги. Вказують, що ОСОБА_1 сама є пенсіонером за віком та отримує пенсію у розмірі 2725 грн. Окрім того, має гіпертонічну хворобу та потребує лікування, а також змушена утримувати свого сина, у якого діагностовано параноїдну шизофренію. Вказують, що  ОСОБА_2 також не в змозі сплачувати аліменти, оскільки сам потребує лікування та на його утриманні перебуває хвора дружина.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Апелянт  ОСОБА_1 та представник апелянтів ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Апелянт ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату час, місце розгляду справи належним чином повідомлений.
Позивач ОСОБА_3 також у судове засідання не з`явилася, у відзиві на апеляційну скаргу просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції в частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в іншій частині рішення суду не переглядається.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з доведеності потреби позивача в отриманні матеріальної допомоги та можливості надання відповідачами такої, враховуючи їх матеріальний стан, в розмірі по 1500 грн. з кожного щомісяця, що не буде для всіх відповідачів непосильним тягарем.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що вона має статус пенсіонера, досягла 75 років та має пенсію у розмірі 3713,02 грн., інших доходів немає, у зв`язку з чим її матеріальне становище є скрутним. Окрім того, звертає увагу, що стан її здоров`я погіршився, вона не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 є матір`ю відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 від 01.07.2002.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 як пенсіонер, отримала наступні пенсійні виплати: за квітень 2023 року 3713,02 грн., за травень 2023 року 3713,02 грн., за червень 2023 року 3713,02 грн.. за липень 2023 року 3843,85 грн., за серпень 2023 року 3869,02 грн.. за вересень 2023 року 3869,02 грн., всього 22720,95 грн.
Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з огляду на непрофесійній основі від 13.03.2023 слідує, що ОСОБА_3 важко хворіє, відповідно за висновком ЛКК потребує стороннього нагляду.
Позивач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з своїм онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 , що стверджується актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 15.02.2024, складеного депутатом Хустської міської ради Закарпатської області – Аннишинець М.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Непрацездатним, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.
Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.
Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц
Згідно з роз`ясненнями пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним.
Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків.
Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361 гривень. Прожитковий мінімум для вказаних осіб на 2025 рік залишається в такому ж розмірі.
Матеріалами справи доведено, що позивач ОСОБА_3 отримує пенсію за віком, розмір якої є трохи вище за встановлений державою прожитковий мінімум, інших доходів не має та потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з наявними у неї медичними протипоказаннями, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про потребу останньої в отриманні сторонньої матеріальної допомоги.
Згідно наказу «Про прийняття на роботу» від 03.05.2024, виданого ТОВ «Епіцентр К», слідує, що ОСОБА_1 з 06 травня 2024 року прийнято на посаду кухара кафе в торговельному центрі «Епіцентр К» в м. Хуст.
Відповідно до довідки про доходи №2781386767778719 від 15.02.2024, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, вбачається, що ОСОБА_1 отримала пенсію за віком в розмірі 5040 грн. за січень та лютий місяць 2024 року.
Згідно довідки про доходи №8472219308446424 від 28.02.2025, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, слідує, що ОСОБА_1 отримала пенсію за віком за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року у загальному розмірі 16350 грн.
Судом встановлено, що син відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_8 від 08.02.2008 року.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач  ОСОБА_2 є суб`єктом підприємницької діяльності. Основний вид діяльності – оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно – технічним обладнанням.
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 21.01.2025 було витребувано від Головного управління ДПС у Закарпатській області інформацію про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 , отримані ним за період 2019-2024.
На виконання ухвали суду про витребування доказів судом отримано відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору по гр. ОСОБА_2 за період І квартал 2019 року по ІІІ квартал 2024 року. Так, станом на 23 січня 2025 року у ДРФО відсутня інформація про доходи за період з 01.10.2024 по 31.12.2024, оскільки інформація про доходи за останній звітний період надається через 50 днів після його закінчення. 
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, апелянти вказують, що не мають змогу надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки у відповідача ОСОБА_1 на утриманні перебуває її син ОСОБА_7 , який внаслідок свого психічного стану не може забезпечувати себе самостійно, а у відповідача ОСОБА_2 його дружина. Окрім того, вони самі потребують лікування.
Однак, перебування на утриманні відповідачів інших осіб не звільняє їх від виконання інших обов`язків, в тому числі і утримання непрацездатних батьків за наявності підстав, передбачених законодавством.
Апеляційним судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір, а саме фактів позбавлення позивача батьківських прав, ухилення від виконання материнських обов`язків щодо відповідачів у справі.
Таким чином, враховуючи стан здоров`я одержувача аліментів, матеріальне становище сторін, інші обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідачів аліментів на утримання матері в розмірі по 1500 грн. з кожного щомісяця, що не буде для всіх відповідачів непосильним тягарем.
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381–384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Цопко Світлана Василівна, залишити без задоволення.
Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 18 липня 2025 року.

Головуючий:                                

Судді: