ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2025 року
м. Київ
справа № 711/1752/22
провадження № 51-161км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
у режимі відеоконференції:
засудженого                                              ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , на вирок Придніпровського районного 
суду м. Черкаси від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду 
від 14 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021250310003159, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України(далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Придніпровський районний суд м. Черкаси вироком від 30 жовтня 2023 року визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК ухвалено до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2019 року та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна.
Вирішено питання щодо: початку строку відбування покарання; запобіжного заходу; речових доказів; відшкодування процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 за невстановлених обставин, незаконно, 
з метою збуту, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін загальною масою 65,29095 г, що є особливо великим розміром, та з моменту придбання зберігав її з метою збуту для особистого збагачення у поліетиленових пакетах, до її виявлення і вилучення працівниками поліції в період з 18:18 до 19:54          12 листопада 2021 року під час огляду автомобіля, неподалік від готелю «Синдикат», за адресою:   вул. Нарбутівська, 172, м. Черкаси.
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 14 жовтня 2024 року вирок районного суду щодо  ОСОБА_7 залишив без змін. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, і заперечення інших учасників провадження 
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення судів обох інстанцій і призначити новий розгляд у місцевому суді.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що:
?                  зміст протоколу огляду предмета (CD-R диска з відеозаписом за адресою: 
м. Черкаси, вул. Нарбутівська, 172) від 12 листопада 2021 року не відповідає фактичному змісту відеозаписів, які були досліджені у суді першої інстанції. Зокрема, на цих відеозаписах відсутні кадри, на яких видно, що підзахисний нібито несе пакет;
?                  не доведено того, що на досліджених відеозаписах зображено саме 
ОСОБА_7 . Не проведено експертизи цих відеозаписів;
?                  жоден зі свідків не бачив у ОСОБА_7 поліетиленового пакета, який було вилучено в ході огляду місця події 12 листопада 2021 року, а згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи не виявлено біологічних слідів ОСОБА_7 ні на пакеті, ні на пакетиках з психотропною речовиною;
?                  обвинувальний акт містить невідповідності, оскільки в ньому зазначено: 
по-перше, про вчинення засудженим кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 ст. 307 КК, хоча ОСОБА_7 не повідомляли про підозру 
за ч. 2 цієї статті КК; по-друге, про проведення обшуку автомобіля, де було вилучено амфетамін, хоча працівники поліції здійснили лише його огляд, дозвіл на проведення якого було отримано у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК, з порушенням строків звернення з клопотанням до слідчого судді;
?                  слідчий постановою від 28 грудня 2021 року безпідставно уточнив назву пакета з психотропною речовиною, попри те, що цей пакет уже був на дослідженні в експертній установі;
?                  як убачається з матеріалів кримінального провадження, речові докази 
не вилучалися з камери їх зберігання, у зв`язку з чим неможливо встановити, яким чином було проведено експертизу вилученої порошкоподібної речовини;
?                  відсутня повна аудіо-, відеофіксація судових засідань за 20 липня та 09 серпня 2023 року, де вирішувалося питання щодо залучення захисника для окремої процесуальної дії, привід свідків та витребування матеріалів судової справи 
за клопотанням про надання дозволу на огляд;
?                  повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено з порушенням процесуальних строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК (тобто, після спливу 24 год 
з моменту затримання);
?                  ухвала апеляційного суду постановлена незаконним складом, оскільки ці ж судді неодноразово брали участь у перегляді рішень районного суду про продовження ОСОБА_7 тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні;
Підсумовуючи, касатор зазначає, що суди обох інстанцій не дали належної правової оцінки доводам сторони захисту.
У письмовому запереченні на касаційну скаргу захисника прокурор, яка брала участь у суді апеляційної інстанції, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалені щодо ОСОБА_7 судові рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні захисник та засуджений, навівши відповідні пояснення, підтримали касаційну скаргу в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_5 , навівши доводи щодо обґрунтованості й законності оскаржуваних судових рішень, заперечив стосовно задоволення касаційної скарги захисника. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку,що касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, виходячи з наведених положень процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. 
Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
Водночас касаційний суд наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (ч. 1 ст. 433 КПК).
За змістом ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на викладене Суд відхиляє доводи касаційної скарги, у яких захисник оспорює встановлені за результатами судового розгляду обставини, оскільки вони стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Щодо висновків судів попередніх інстанцій про винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому діяння
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 указує на неправильність висновків судів попередніх інстанцій щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК.
Верховний Суд відхиляє ці твердження захисту, зважаючи на таке. 
З матеріалів справи вбачається, що висновок суду першої інстанції, 
з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, 
які підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду 
й оціненими судом згідно зі ст. 94 КПК. 
Такого висновку цей суд дійшов на підставі наданих у судовому засіданні показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Також цей висновок базується на підставі досліджених у суді письмових доказів, зокрема даних: протоколу огляду автомобіля від 12 листопада 2021 року 
з відеозаписом до нього, де зафіксовано виявлення та вилучення між заднім і переднім сидіннями автомобіля чорного пакету, в якому містилися ваги із чохлом та пакети 
з порошкоподібною речовиною; протоколу огляду кімнати № 1 готелю «Синдикат» 
від 13 листопада 2021 року з відеозаписом до нього, в ході якого виявлено та вилучено з поверхні стола порошкоподібну речовину білого кольору; висновків експертів: 
від 13 листопада 2021 року, згідно з яким вилучена в ході огляду автомобіля 
12 листопада 2021 року порошкоподібна речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 25,257 г; від 04 лютого 2022 року, згідно з яким у змивах із фрагментів плівки, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін; від 20 квітня 2022 року, відповідно до якого у складі порошкоподібних речовин, а також нашарувань з поверхонь предметів (електронні ваги, чохол, пакет чорного кольору з написом «BOZZ»), виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін загальною масою 40,03395 г; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 листопада 
2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 12 листопада 2021 року приблизно о 16:55 виходила з кімнати № 1 готелю «Синдикат», тримаючи пакет чорного кольору; протоколу від 12 листопада 2021 року огляду відеозаписів з камер відеоспостереження готелю «Синдикат», згідно з яким 
12 листопада 2021 року о 16:55 з готелю виходить чоловік, який під правою рукою тримає пакет темного кольору та прямує до автомобіля «Daewoo Nexia», а надалі тримає пакет в лівій руці; CD-R диску із відеозаписом від 12 листопада 2021 року 
з камер відеоспостереження, розміщених на готелі «Синдикат», за адресою: 
вул. Нарбутівська, 172, м. Черкаси.
Отже, з урахуванням наведених вище доказів суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини 
у особливо великих розмірах з метою збуту.
Стосовно доводів захисника про недопустимість даних протоколу огляду автомобіля від 12 листопада 2021 року
Захисник заперечує допустимість протоколу вказаної слідчої дії, оскільки, на її думку, сторона обвинувачення порушила вимоги ч. 3 ст. 233 КПК про невідкладне звернення з клопотанням до слідчого судді.
Верховний Суд не погоджується із цими доводами захисника.
Так, за змістом статей 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім як у випадках, установлених ч. 3 цієї статті.
У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, однак у такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій (постфактум) звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Докази, встановлені внаслідок огляду та обшуку, проведених з порушенням зазначених правил, а також, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, є недопустимими.
Верховний Суд у своїх висновках неодноразово вказував на те, що допустимість результатів огляду (житла чи іншого володіння), проведених на підставі добровільної згоди особи, яка ним володіє, визнається за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. За її наявності, можливість проникнення до житла чи іншого володіння особи лише на підставі добровільної згоди визначена судом як законодавчо встановлена правомірна альтернатива проникненню на підставі судового рішення. Тобто, за встановлення наявності добровільності згоди особи на проведення в її житлі або в іншому володінні огляду, немає потреби звертатися до слідчого судді у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК. 
Як установили суди, в автомобілі «Daewoo Nexia» було проведено огляд у результаті якого виявлено та вилучено, крім іншого, амфетамін. Ця слідча дія проведена 
за добровільної згоди ОСОБА_11 (володільця транспортного засобу), 
що підтверджується його письмовою заявою та показаннями в судовому засіданні. Зокрема, як убачається з оскаржуваних судових рішень, цей свідок під час судового розгляду підтвердив, що після того, як було зупинено його автомобіль, до нього підійшла особа та представилася працівником поліції і попросила дозвіл на огляд його автомобіля, який він і підписав. Зазначив, що жодного примусу щодо підпису заяви 
з боку працівників поліції до нього не застосовувалося, згоду на огляд автомобіля 
він дав добровільно.
Тому, враховуючи наявність добровільної згоди володільця транспортного засобу на проведення огляду, посилання захисника на порушення стороною обвинувачення вимог ч. 3 ст. 233 КПК, зокрема і щодо строків звернення з клопотанням до слідчого судді, є безпідставними.
Крім того, захисник не наводить будь-яких процесуальних порушень під час здійснення огляду автомобіля з боку працівників правоохоронних органів, які би свідчили про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що б призводило до недопустимості фактичних даних, отриманих за результатами проведення цієї слідчої дії. 
З цього приводу колегія суддів апеляційного суду слушно зауважила, що сторона захисту не навела жодних доводів на обґрунтування того, як проведення слідчим огляду транспортного засобу, що належить ОСОБА_11 вплинуло на права ОСОБА_7 . Разом з тим свідок ОСОБА_11 ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не вказував на порушення його прав.
У цьому контексті зазначення в обвинувальному акті про те, що амфетамін виявлено та вилучено у ході проведення обшуку, а не огляду автомобіля «Daewoo Nexia» жодним чином не впливає на законність проведення цієї слідчої дії.
За таких обставин Верховний Суд відхиляє такі доводи захисника.
Щодо встановлення судами попередніх інстанцій факту належності засудженому пакета з психотропною речовиною, вилученого під час огляду автомобіля 
Сторона захисту стверджує, що жоден зі свідків не бачив у ОСОБА_7 поліетиленового пакета, з якого була вилучена психотропна речовина. Відеозаписами з камер спостереження також цього не зафіксовано. А проведеною судовою молекулярно-генетичною експертизою ні на пакеті, ні на пакетиках з психотропною речовиною біологічних слідів засудженого не знайдено.
Подібні доводи були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який зазначив, що під час судового розгляду суд першої інстанції дослідив протокол огляду предмета від 12 листопада 2021 року з фототаблицями до нього та відеозаписи з камер спостереження готелю «Синдикат», з яких убачається, що 12 листопада 2021 року 
о 16:55:41 з приміщення готелю виходить особа чоловічої статі, яка під правою рукою тримає пакет чорного кольору, о 16:55:48 ця особа прямує до автомобіля «Daewoo Nexia», тримаючи пакет в лівій руці. Колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками місцевого суду, зауважила, що ці обставини є встановленими, зафіксованими та сумнівів не викликають. 
Ба більше, цей суд зауважив, що свідок ОСОБА_12 упізнав за фотознімками ОСОБА_7 як особу, яка 12 листопада 2021 року о 16:55 виходила з кімнати 
№ 1 готелю «Синдикат», тримаючи пакет чорного кольору. 
Також, захисник стверджує про недоведеність того, що на досліджених відеозаписах зображено саме ОСОБА_7 , оскільки експертиза цих записів не проводилася.
Тобто, касатор ставить під сумнів зміст досліджених стороною обвинувачення та місцевим судом відеозаписів.
Однак такі доводи, на переконання Верховного Суду, є неприйнятними з огляду на таке.
Колегія суддів зауважує, що наведені захисником доводи стосуються питань достовірності відомостей, відображених у протоколі огляду предмета від 12 листопада 2021 року, згідно з якими були оглянуті відеозаписи з камер спостереження готелю «Синдикат», проте, виходячи з положень ст. 433 КПК, перевірка цих питань не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Водночас у цьому аспекті Суд зазначає таке.
Як убачається із судових рішень, слідчий оглянув відеозаписи. За наслідком такого огляду він склав відповідний протокол огляду, який сторона обвинувачення надала місцевому суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 103 КПК закріплено, що протокол є формою фіксування кримінального провадження.
Отже, сторона обвинувачення відповідно до вимог КПК задокументувала інформацію, що, за її висновками, мала значення для кримінального провадження, а саме шляхом складання відповідних протоколів.
Своєю чергою місцевий суд безпосередньо дослідив вказані вище відеозаписи 
та пересвідчився у достовірності даних протоколу огляду. Крім того, висновки місцевого суду щодо достовірності зазначених відомостей були також предметом перевірки апеляційного суду, який не знайшов підстав сумніватися в їх обґрунтованості та вмотивованості. 
Так, апеляційний суд зазначив про відсутність сумнівів у тому, що особа, яка виходить з приміщення готелю «Синдикат» та прямує до автомобіля «Daewoo Nexia», 
є ОСОБА_7 , оскільки на відеозаписі не зафіксовано, що в цей же час ще хтось виходив з приміщення готелю та прямував до автомобіля. 
Зважаючи на вказане, доводи сторони захисту про те, що не доведено та не ідентифіковано, що саме ОСОБА_7 зображений на відеозаписах обгрунтовано визнано неспроможними.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, сторона захисту з цього питання не заявляла будь-яких клопотань про залучення спеціалістів чи експертів або проведення експертизи. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та констатує, що зміст обґрунтувань захисника у касаційній скарзі не спростовує правильності вказаних вище висновків.
Крім того, Суд звертає увагу, що захисник в контексті вручення ОСОБА_7 підозри з порушенням процесуальних строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК, стверджує у касаційній скарзі, що підзахисного було фактично затримано о 17:00 
12 листопада 2021 року. Тобто, сторона захисту не заперечує, що приблизно о 17:00 
12 листопада 2021 року ОСОБА_7 дійсно перебував біля готелю «Синдикат», що узгоджується з показаннями допитаних під час судового розгляду свідків та іншими доказами.
Отже, підстав стверджувати, що в цій частині було порушено вимоги КПК, Верховний Суд не вбачає.
Стосовно відсутності повної аудіо-, відеофіксації судових засідань за 20 липня 
та 09 серпня 2023 року
Твердження захисника про відсутність повної аудіо-, відеофіксації судових засідань від 20 липня та 09 серпня 2023 року, що, на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду, 
були предметом перевірки апеляційного суду та обґрунтовано визнані неспроможними.
У своєму рішенні суд апеляційної інстанції дав умотивовану відповідь на доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність повного фіксування процесу технічними засобами, зауваживши, що ці доводи не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.
Так, перевіркою встановлено, що технічний аудіо-, відеозапис вказаних судових засідань від 20 липня та 09 серпня 2023 року наявний у матеріалах судової справи й придатний для прослуховування і перегляду. 
Водночас, як убачається з технічного запису вказаних вище судових засідань, суд виходив до нарадчої кімнати для вирішення процесуальних питань, після повернення суду з нарадчої кімнати оголошення ухвал не фіксувалося, у зв`язку з неявкою учасників процесу, що не суперечить приписам ч. 4 ст. 107 КПК, згідно з якими у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
До того ж, захисник не зазначила в скарзі про те, яким чином відсутність технічних записів у частині проголошення ухвал про призначення ОСОБА_7 захисника, привід свідків та витребування матеріалів судової справи щодо розгляду клопотання про дозвіл на огляд перешкодило чи могло перешкодити ухвалити законне 
та обґрунтоване судове рішення. 
Тому вимоги касаційної скарги щодо скасування судових рішень на цих підставах не підлягають задоволенню. 
Стосовно доводів захисника про те, що рішення апеляційного суду ухвалено незаконним складом суду через перегляд цими суддями ухвал районного суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо     ОСОБА_13 .
Недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні чітко визначена законодавцем у ст. 76 КПК.
Захисник у касаційній скарзі вказує про те, що судді ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та 
ОСОБА_16 уже брали участь у провадженні під час розгляду апеляційних скарг 
на ухвали районного суду про продовженя ОСОБА_7 запобіжного заходу, 
а тому, на думку касатора, зазначені судді не мають права брати участі в розгляді апеляційної скарги на вирок щодо засудженого.
Дійсно, судді ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які, зокрема були у складі колегії суддів суду апеляційної інстанції, брали участь у розгляді апеляційних скарг на ухвали районного суду від 02 серпня 2022 року, 28 червня та 28 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , постановлені під час здійснення судового провадження в суді першої інстанції, до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, оскільки судді ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 брали участь 
у провадженні під час розгляду апеляційних скарг на ухвали районного суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які були постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, доводи захисника про незаконність складу апеляційного суду 
є безпідставними.
Інших обґрунтованих тверджень, які би свідчили про будь-яку можливу упередженість суддів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 під час розгляду кримінального провадження захисником не наведено, як і обставин, передбачених ст. 75 КПК, що виключають участь судді в кримінальному проваджені. 
Стосовно аргументів захисника про те, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручене з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 278 КПК
Під час перевірки аргументів захисника щодо недотримання порядку вручення повідомлення ОСОБА_7  про підозру колегія суддів виходить з такого.
Правилами ч. 3 ст. 278 КПК установлено, що в разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Тобто, процесуальним наслідком недотримання строку вручення повідомлення 
про підозру є звільнення особи, однак скарг на незаконне затримання сторона захисту не подавала.
Крім того, за приписами ч. 1 ст. 412 КПК невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» визначено здатність такого порушення перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. А тому, аналізуючи вищезазначені норми кримінального процесуального закону, необхідно з`ясувати, як вказані ті чи інші порушення вплинули на законність ухваленого судом рішення, виходячи з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.
Отже, твердження захисника про те, що ОСОБА_7 фактично затримано 
о 17:00 12 листопада 2021 року, а письмове повідомлення про підозру було йому вручено о 18:00 13 листопада 2021 року, тобто на одну годину пізніше встановленого строку для вручення повідомлення про підозру (після спливу двадцяти чотирьох годин), не спричиняє недійсність вказаної процесуальної дії.
Крім того, захисник не навела об`єктивних мотивів того, яким чином таке вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 вплинуло на допустимість доказів, здобутих у кримінальному провадженні, реалізацію стороною захисту своїх процесуальних прав або законність ухвалених судових рішень.
Таким чином, доводи касаційної скарги про наявність істотних порушень в цій частині є неспроможними.
Стосовно інших доводів захисника в касаційній скарзі, які є аналогічними з доводами, викладеними в апеляційній скарзі з доповненнями засудженого
Обґрунтовано відхилено апеляційним судом доводи сторони захисту про те, що висновок експерта № КСЕ-19-21/40877НЗРПРАП є недопустимим доказом, оскільки речові докази (психотропні речовини), які були вилучені 12 листопада 2021 року під час огляду експерту не надавалися. Так, колегія суддів зазначила, що відповідно до змісту вказаного висновку експерту було надано поліетиленові пакети із порошкоподібною речовиною, упаковані до сейф пакетів. До експертизи долучено додатки на яких, крім іншого, наявні зображення об`єктів дослідження, що свідчить про їх надання на експертизу та безпосереднє дослідження експертом.
У Суду немає підстав вважати, що експерт, якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, сформував його без дослідження речових доказів. Таких даних не надала і сторона захисту.
Крім того, захисник не наводить обґрунтованих доводів щодо безпідставного уточнення слідчим напису на пакеті з психотропною речовиною, у той час коли він уже був на дослідженні в експертній установі, і яким чином це вплинуло на законність ухвалених судових рішень щодо ОСОБА_7 .
Щодо суперечностей в обвинувальному акті в частині кваліфікації інкримінованого засудженому діяння, апеляційний суд обґрунтовано вказав про помилкове (у виді описки) посилання на ч. 2 ст. 307 КК, оскільки під час опису кваліфікації діяння засудженого вказано про його обвинувачення у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини у особливо великих розмірах з метою збуту, а також те, що такі дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 307 КК. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про неспроможність тверджень сторони захисту щодо пред`явлення ОСОБА_7 обвинувачення, окрім як за ч. 3 ст. 307 КК, ще й за ч. 2 цієї статті, а вказана вище описка 
не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Отже, апеляційний суд перевірив висновки місцевого суду, визнав їх правильними 
й належним чином умотивованими.
Крім того, з рішення апеляційного суду випливає, що цей суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги з доповненнями засудженого, навів ґрунтовні мотиви їх відхилення.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх правильними, а доводи захисника непереконливими, такими, що спростовуються наведеними вище й дослідженими судом доказами, які є логічними, послідовними й узгоджуються між собою.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно вмотивованими й обґрунтованими і за змістом відповідають приписам статей 370, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися, ухвалюючи рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставами для скасування або зміни судових рішень, під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.
Зважаючи на наведене вище, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалені щодо ОСОБА_7 судові рішення - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                              ОСОБА_3