КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
17 червня 2025 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 755/17920/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5324/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.
суддів - Борисової О.В., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Галаган В.І., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
 
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 88 241,92 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 21 402,25 грн., 3 % річних у розмірі 6 33954 грн., судовий збір у розмірі 3 028 грн. (т. 1 а.с. 1-6).
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , в тому числі кв. АДРЕСА_2 .
 Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_1 з 24.01.2012 року є власником вказаної квартири на підставі права приватної часткової власності, а відповідно вона є споживачем послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 з 24.10.2011 року є власником вказаної квартири на підставі права приватної часткової власності, а відповідно вона є споживачем послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Відповідачі з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, з січня 2016 року з послуги з гарячого водопостачання та листопада 2021 року за абонентське обслуговування, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.07.2024 року у розмірі 88 241,92 грн., з яких за послугу з централізованого опалення - 63 864,28 грн., за послугу з постачання гарячої води - 22 852,82 грн. та абонентська плата 1 524,82 грн.
Оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень ст. 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової 21 402,25 грн. та трьох процентів річних 6 339,54 грн. (т. 1 а.с. 1-6).
07 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якій остання просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази належності квартири відповідачу, відсутні докази користування послугами. Просила застосувати строки позовної давності (т. 1 а.с. 40-44).
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та теплової енергії у розмірі 34 830,00 грн., інфляційну складову боргу у розмірі - 9 719,05 грн., 3% річних у розмірі - 2 958,35 грн., а всього на загальну суму 47 507 гривень 40 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та теплової енергії у розмірі - 44 120,96 грн., інфляційну складову боргу у розмірі - 10 701,13 грн., 3% річних у розмірі - 3 169,77 грн., а всього на загальну суму 57 991 гривню 86 копійок. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1 240,28 грн.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1 514,00 грн. (т. 1 а.с. 48-55).
Не погодившись з рішенням районного суду, 09 грудня 2024 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та відмовити в позові повністю (т. 1 а.с. 80-85).
Посилалась на те, що відповідачем був направлений відзив на позовну заяву, проте, отримавши його, суд в той же день прийняв рішення та частково задовольнив позов, повністю проігнорувавши процесуальний порядок подання документів, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення.
Вказував, що в матеріалах справи відсутні доказ належності квартири відповідачу, відчутні докази користування послугами, тому відсутні підстави для задоволення позову.
Зазначала, що судом не були перевірені повноваження представника позивача та не було вирішено питання щодо клопотання позивача про витребування доказів та відзив. В матеріалах справи наявна довіреність № 40 від 04.08.2023 року підписана Генеральним директором Сидоренком О.А. відповідно до якої інтереси позивача представляє адвокат Гречан М.В. (строк дії довіреності до 04.08.2024 року) та довіреність № 260724-01/п-20 від 26.97.2024 з повноваженнями, в тому числі, подавати адвокатські запити. Проте, в матеріалах справи відсутні копії свідоцтва про право заняття адвокатської діяльністю та посвідчення адвоката Гречан М.В. Також, не надано доказів на підтвердження призначення на посаду генерального директора ТОВ «Євро-Реконструкція» Сидоренка О.А. та обсяг його повноважень.
Крім того, клопотання позивача про витребування доказів не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України, належним чином не обґрунтовано, тому вивчивши зміст клопотання, приймаючи до уваги, що представник позивача не вживала заходів для самостійного отримання доказів, вважала, що клопотання задоволенню не підлягає.
Посилалась на те, що просила застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до розрахунків заборгованості - заборгованість розраховується з січня 2016 року, що перевищує трирічний строк позовної давності.
В матеріалах справи міститься клопотання адвоката Гречан М.В. з обмеженими повноваженнями, в тому числі, обмежено повноваження подавати клопотання про розгляд справи без представника товариства (т. 1 а.с. 80-85).
Не погодившись з рішенням районного суду, 20 січня 2025 року представник ТОВ «Євро-Реконструкція» - адвокат Кравченко О.П. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила  скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути судові витрати (т. 1 а.с. 112-115).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це одна фізична особа, а тому стягнення заборгованості пропорційно до часток у праві власності на квартиру (по ) є неправильним, оскільки суд першої інстанції мав стягнути з неї всю заборгованість як з одноособового власника вказано квартири.
Посилалась на те, що відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. 07.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 направила відзив на позовну заяву, де серед іншого зазначала свій РНОКПП. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Враховуючи вказане, дводенний строк з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів для підготовки відповіді на відзив, на думку апелянта, є досить сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, адже процес підготовки своїх міркувань, аргументів та відповідних доказів займає значний обсяг часу. Враховуючи, що відзив на позовну заяву направлений через систему «Електронний суд» 07.11.2024 року, позивач мав право подати відповідь на відзив до 11.11.2024 включно. Однак, 11.11.2024 року судом першої інстанції було ухвалено рішення, чим позбавлено позивача можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема, надати відповідь на відзив, в якому б позивач надав пояснення, серед яких містились би пояснення з приводу того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це одна й та сама фізична особа.
Звертала увагу, що суд першої інстанції при визначенні порядку стягнення існуючої заборгованості, виходив з того, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість пропорційно до їх частки у праві власності на квартиру, (по ), а тому застосував наслідки спливу строків позовної давності лише до частки заборгованості, помилкового беручи до уваги те, що заявлено про застування наслідків спливу строків позовної давності було лише від одного відповідача - власника частки квартири (т. 1 а.с. 112-115).
30 січня 2025 року та 04 лютого 2025 року від представника ТОВ «Євро-Реконструкція» - адвоката Кравченко О.П. до суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення (т. 1 а.с. 173-237).
 
Особи, якіберуть участьу справідо судуне прибули,про часта місцерозгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Про розгляд справи апеляційним судом 06 березня 2025 року ОСОБА_1 була сповіщена 04 лютого 2025 року до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. 25 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Про розгляд справи апеляційним судом 29 травня 2025 року ОСОБА_1 була сповіщена 28 квітня 2025 року до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Про розгляд справи апеляційним судом 17 червня 2025 року ОСОБА_1 була сповіщена 30 травня 2025 року до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Представники ТОВ «Євро-Реконструкція» - адвокат Кравченко О.П. та адвокат Гречан М.В., кожен окремо, подали письмові заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності  (т. 1 а.с. 134-171, 243-249).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив на відкладення розгляду цієї справи 06 березня 2025 року і 17 квітня 2025 року.
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково  з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01 червня 2012 року № 198 (переоформлено рішенням від 21 червня 2016 року № 1159) видана Ліцензія на вид господарської діяльності - постачання теплової енергії (т. 1 а.с. 24).
Відповідно п. 3.3. Статуту ТОВ «Євро-Реконструкція», основними видами господарської діяльності товариства серед іншого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої види (т. 1 а.с. 21-23).
ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно з  Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.06.2024 року, 24.10.2011 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 28.04.2004 року (розпорядження № 62-782); 24.01.2012 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 30.12.2011 року (т. 1 а.с. 15).
Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню - квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за період з січня 2016 - червень 2024 року виникла заборгованість (щодо постачання гарячої води) в розмірі 30 086,04 грн., з яких заборгованість за надані послуги становить 22 852,82 грн., 1 644,23 грн. - 3 % річних, 5 588,99 - інфляційна складова (т. 1 а.с. 10-11).
Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню - квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за період з січня 2016 - червень 2024 року виникла заборгованість (щодо постачання теплової енергії) в розмірі 84 361,01 грн., з яких заборгованість за надані послуги становить 63 864,28 грн., 4 694,46 грн. - 3 % річних, 15 802,27 грн. - інфляційна складова (т. 1 а.с. 12-13).
Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню - квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за період з січня 2016 - червень 2024 року виникла заборгованість (абонентська плата) в розмірі 1 536,66 грн., з яких абонентська плата становить 1 524,82 грн., 0,85 грн. - 3 % річних, 10,89 грн. - інфляційна складова (т. 1 а.с. 14).
 
Задовольняючи частково позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте відповідачі, які є співвласниками спільної часткової власності з січня 2016 року не вносять плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з січня 2016 року - плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. ОСОБА_1 є співвласником частки у майні за адресою: АДРЕСА_3 , тому, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг, та застосувавши строк позовної давності, суд визнав правомірною вимогу позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованості за період з 12 березня 2017 року до 01 липня 2024 року. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 також є співвласником частини квартири та споживачем послуг позивача, наданими за адресою: . АДРЕСА_3 , тому, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг, та також незаявлення відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд визнав правомірною вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості станом на 01.07.2024 року. Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» 3 % річних у розмірі 2 958,35 грн. та інфляційної складової в розмірі 9 719,05 грн. та з ОСОБА_2 3 % річних у розмірі 3 169,77 грн. та інфляційної складової в розмірі 10 701,13 грн.
            В апеляційній скарзі представник ТОВ «Євро-Реконструкція» посилалась на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це одна фізична особа, а тому стягнення заборгованості пропорційно до часток у праві власності на квартиру (по ) є неправильним, оскільки суд першої інстанції мав стягнути з неї всю заборгованість як з одноособового власника вказано квартири.
            Перевіряючи вказані доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено наступне.
            З матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі заявлялись позовні вимоги про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 88 241,92 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 21 402,25 грн., 3 % річних у розмірі 6 33954 грн., судовий збір у розмірі 3 028 грн. (т. 1 а.с. 1-6).
При цьому, позивачем заявлялось клопотання про витребування необхідних для розгляду справи відомостей про відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в тому числі, дату народження, РНОКПП. Проте вказане клопотання позивача районним судом не розглянуто про що свідчать матеріали справи (т. 1 а.с. 5).
Суд апеляційної інстанції забезпечив право сторін з`явитись в судове засідання та надати відповідні докази, у т.ч. відкладанням розгляду цієї справи 06 березня 2025 року і 17 квітня 2025 року та оголошенням перерви 29 травня 2025 року.
Разом з тим, в позовній заяві зазначена дата народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та РНОКПП - НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 1).
Згідно з інформації про задеклароване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 30).
            З відповіді № 848640 від 16.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру видно, що особу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вказаними параметрами не знайдемо  (т. 1 а.с. 32).
            При цьому, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , остання зазначила РНОКПП - НОМЕР_1 , такий саме РНОКПП - НОМЕР_1 ОСОБА_1 зазначала в поданих в системі Електронний суд процесуальних заявах, а саме: заяві про усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 від 17 січня 2025 року, квитанції про сплату ОСОБА_1 судового збору за подачу апеляційної скарги від 17 січня 2025 року, заяві ОСОБА_1 від 25.02.2025 року про розгляд справи апеляційним судом за її відсутності (т. 1 а.с. 40-45, 107-108, 148).
            Такі обставини підтверджуються отриманими за ухвалою апеляційного суду від 29 травня 2025 року відомостями: довідкою-відповіддю № 11486913 від 30.05.2025 року про наявність зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС фізичної особи ОСОБА_1 із зазначенням РНОКПП - НОМЕР_1 , витягом з Єдиного демографічного реєстру № 1433491 від 30.05.2025 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1433511 і № 1433532 від 30.05.2025 року за якими реєстрація права власності на частину вищевказаної квартири зареєстровано за ОСОБА_2 із зазначенням РНОКПП - НОМЕР_1 ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 238-242). 
            Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про первісну реєстрацію права власності на частину квартиру за ОСОБА_2 , та згодом інша частка квартири зареєстрована за ОСОБА_1 , у зв`язку зі зміною прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , тобто власником вищевказаної квартири за якою позивачем заявлена до стягнення заборгованість за спожиті комунальні послуги є одна фізична особа - ОСОБА_4 , проте, судом першої інстанції вказані обставини з`ясовані не були, що призвело до ухвалення помилкового рішення суду.
 
Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинної до 10 грудня 2017 року. 
Правилами встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.
Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.
Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у чинній редакції на час розгляду справи у суді) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та її виконавцем не є підставою для нестягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, також, із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки відповідач фактично отримувала житлово-комунальні послуги, розрахунок заборгованості складений позивачем за період, коли відповідачка набула права власності на вищевказану квартиру, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 638 ЦК України, між сторонами наявні договірні правовідносини.
Відсутність письмово оформленого договору між сторонами не свідчить про неотримання відповідачем відповідних послуг.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримувала послуги з централізованого постачання теплоенергії та гарячої води, що підтверджує наявність у відповідачки обов`язку сплачувати позивачеві за отримані послуги.
Відповідачем не надано жодного доказу на спростування факту отримання нею послуг щодо постачання теплоенергії та гарячої води, а також на спростування факту надання позивачем вказаних послуг.
Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими ОСОБА_4 отримувала житлово-комунальні послуги, а позивач нараховував плату по тарифу за вказані послуги, які відповідачем не оплачувались.
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у відповідачки ОСОБА_4 наявна заборгованість зі сплати послуг з постачання теплової енергії, гарячого водопостачання, абонентської плати та наявність порушеного права ТОВ «Євро-Реконструкція» в цій частині вимог.
Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, гарячого водопостачання, абонентської плати із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. 
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція».
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).
ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до апеляційної скарги надало розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, з урахуванням заяви відповідачки про застосування строків позовної давності, а також з урахуванням того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є однією фізичною особою (а.с. 119-124).
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 09 жовтня 2024 року, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до 09 жовтня 2021 року.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року  № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями  257,  258,  362,  559,  681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20.
Враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.
З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня  2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.
            До вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.
Відповідно до уточненого розрахунку суми боргу за послугу з постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 01 липня 2024 року у відповідачки наявна заборгованість за надану послугу у розмірі 50 799,37 грн. (а.с. 119-121).
Відповідно до розрахунку суми боргу за послугу з постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 01 липня 2024 року у відповідачки наявна заборгованість за надану послугу у розмірі 18 860,62 грн. (а.с. 122-124).
Згідно з розрахунком заборгованості за абонентською платою за період з листопада 2021 по червень 2024 року у відповідача наявна заборгованість за надану послугу у розмірі 1 524,82 грн. (а.с. 14).
Враховуючи зазначені вище обставини, вказані суми заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, нені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
Враховуючи, що з 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України, наявні підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат лише за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року.
З уточненого розрахунку заборгованості за послуги щодо постачання теплової енергії вбачається, що за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року розмір 3% річних становить 2 424,65 грн., а інфляційна складова становить 8 314,61 грн. (а.с. 119-121).
З уточненого розрахунку заборгованості за послуги щодо постачання гарячої води вбачається, що за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року розмір 3% річних становить 947,44 грн., а інфляційна складова становить 3 272,32 грн. (а.с.122-124).
З розрахунку заборгованості щодо абонентської плати вбачається, що за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року 3 % річних становить 0,85 грн., а інфляційна складова становить 10,99 (а.с. 14).
Суд перевірив надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат і дійшов висновку, що розрахунки відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», оскільки позивач не здійснював відповідачу нарахування 3% річних та інфляційних втрат після 23.02.2023, а тому вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті спору про часткове задоволення позовних вимог.
            Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи ОСОБА_1 , що судом першої інстанції не було перевірено повноважень представника позивача - Гречан М.В., адже в матеріалах справи відсутня копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гречан М.В., відтак, вважала, що позовна заява підписана представником за довіреністю, а не адвокатом.
             Так, в матеріалах справи міститься довіреність № 260724-01/П-20 від 26.07.2024 року, якою ТОВ «Євро-Реконструкція» уповноважує адвоката Гречан М.В.  (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 8222/10 від 08.10.2019 року видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 08.10.2019), зокрема, представляти інтереси Товариства в загальних та спеціалізованих судах України усіх інстанцій, при розгляді господарських та цивільних справ з правовідносин, які виникають з надання товариством послуг з постачання теплової енергії, гарячого водопостачання, централізованого опалення, постачання гарячої води, у тому числі укладання/зміни/розірвання/припинення договорів з надання комунальних послуг; правовідносин, що виникають під час зняття/взяття з абонентського обліку вузла (вузлів.) комерційного обліку; правовідносин, пов`язаних з абонентським обслуговуванням (абонентська плата), тощо (а.с. 26).
У зазначеній довіреності вказано відомості, що Гречан М.В. є адвокатом та зазначено свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 8222/10 від 08.10.2019 року видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 08.10.2019.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
Відомості про право Гречан М.В. займатись адвокатською діяльністю містяться в Єдиному реєстрі адвокатів України, а відтак, суд першої інстанції мав можливість перевірити вказані відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Щодо судових витрат.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідачки на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог (74,28 %) підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи районним судом по розмірі 2249,19 грн. (а.с. 27).
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 1 168,20 грн. (25,72 %), та з ОСОБА_4 на користь позивача стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 3 373,79 грн. сплата якого підтверджується доказами по справі (а.с. 126).
         
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргуОСОБА_1 та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»  - задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (код ЄДРПОУ 37739041) заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 50 799,37 грн., за послуги з постачання гарячої води - 18 860,62 грн., абонентську плату - 1 524,82 грн., 3% річних у розмірі 3 372,94 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 597,92 грн.
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (код ЄДРПОУ 37739041) 2249,19 грн.судовогозбору за розгляд справи районним та 3 373,79 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (код ЄДРПОУ 37739041)на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 168,20 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Дата складання повного судового рішення - 17 червня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

                                                                                                          В.В. Саліхов