УХВАЛА

25 липня 2025 року
м. Київ

справа №200/7766/24
адміністративне провадження №К/990/30621/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Радишевської О.Р.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року
у справі №200/7766/24
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 
про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відповідача-1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, Відповідача-2 - Військової частини НОМЕР_1 , Відповідача-3 - Військової частини НОМЕР_2 , Відповідача-4 - Військової частини НОМЕР_3 , в якому просив:
1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078), за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно);
2. Зобов`язати Відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок №44);
3. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1, які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 - 2018 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;
4. Зобов`язати Відповідача-1 здійснити позивачу перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 - 2018 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
5. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, за період з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно);
6. Зобов`язати Відповідача-2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44;
7. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2019 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2019 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2019 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;
8. Зобов`язати Відповідача-2 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2019 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2019 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
9. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, за період з 13.12.2019 по 17.11.2022 (включно);
10. Зобов`язати Відповідача-3 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 13.12.2019 по 17.11.2022 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44;
11. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2020 - 2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2020 - 2021 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;
12. Зобов`язати Відповідача-3 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2020 - 2022 роках, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2020 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2020 - 2021 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
13. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, за період з 18.11.2022 по 31.12.2022 (включно);
14. Зобов`язати Відповідача-4 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 18.11.2022 по 31.12.2022 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44;
15. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2021 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;
16. Зобов`язати Відповідача-4 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2022 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно).
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1, які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 - 2018 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 - 2018 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2019 році виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення у 2020 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення у 2020 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої у грудні 2022 року, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2022 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 200/7766/24 - скасовано частково, внаслідок чого в його резолютивній частині:
- в абзаці другому дату «по 21.07.2019 (включно)» замінено датою «по 20.06.2019 (включно)»;
- в абзаці третьому слова і цифри «в сумі 4 281,36 гривень» замінено словами і цифрами «в сумі 4053,13 гривень», а дату «по 21.07.2019 (включно)» замінити датою «по 20.06.2019 (включно);
- в абзаці четвертому слова і цифри «грошової допомоги на оздоровлення в 2015 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 - 2018 роках» замінено словами і цифрами «грошової допомоги на оздоровлення в 2016 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015, 2016 роках».
- в абзаці п`ятому слова і цифри «грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 - 2018 роках» замінено словами і цифрами «грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2016 - 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015, 2016 роках».
- абзаци десятий та одинадцятий замінити абзацами такого змісту:
«Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду за період з 18.11.2022 по 31.12.2022.
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 200/7766/24 залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовим рішеннями, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доводи касаційної скарги викладені у спосіб, який унеможливлює встановити по якій саме підставі оскаржується судові рішення в касаційному порядку.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої    статті 328 КАС України    є зазначення у касаційній скарзі:
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої    статті 328 КАС України);
- 2) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої    статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
В касаційній скарзі наявні посилання на постанови Верховного Суду проте, такі посилання зроблені без взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України тому, Верховний Суд не може самостійно визначити їх як підставу касаційного оскарження.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковими є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.
Скаржнику необхідно зазначати конкретну норму права, яку на його думку, застосовано судом апеляційної інстанції всупереч висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, у взаємозв`язку з посиланням на конкретні постанови Верховного Суду.
Поряд з цим, цитування уривків з постанов Верховного Суду чи посилання на такі постанови суду касаційної інстанції не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження так само, як і норму права, яку на думку скаржника, застосовано всупереч висновкам Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що скаржником не обґрунтовано наявності правових підстав для оскарження судового рішення, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту. Водночас, касаційної скарги переважно зводяться здебільшого до оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Отже, враховуючи вищенаведене, Верховний Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху для надання можливості скаржнику належним чином обґрунтувати наявність підстав касаційного оскарження судових рішень.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог.
Керуючись статтями 329, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року у справі №200/7766/24 - залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, шляхом надання до Суду:
-          уточненої касаційної скарги, в якій обґрунтувати наявність передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, підстав касаційного оскарження судових рішень.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.В. Жук
О.Р. Радишевська 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду