П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
            28 липня 2025 року                                                                                   місто Київ
                                                                               справа №369/16496/21
      провадження №22-ц/824/5683/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони:
позивач -   Моторно (транспортне) страхове бюро України
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 
на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Фінагеєвої І.О.,
 
у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу,-
В С Т А Н О В И В:
У  листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. 
Позов обґрунтовано тим, що 23 квітня 2021 року о 18.50 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2101»д/н НОМЕР_1 , на 25 км автодороги М06 «Київ-Чоп» при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю RenaultFluence, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого допустив зіткнення та транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Крім того, водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, самовільно залишив місце пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3, п. п. «а» п.2.10 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту №20/05/21 від 11 травня 2021 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля RenaultFluence, д/н НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: 23 498, 49 грн. На підставі Наказу №3.1/4259 від 12 липня 2021 року позивач відшкодував ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 23 498, 49 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1032478 від 12 липня 2021 року. Фактичні витрати позивача, пов`язані зі страховим випадком складають 23 498, 49 грн., а витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ складають: 1 230,00 грн. за проведення оцінки, 300,00 грн. за проведення огляду, які також підлягають стягненню з відповідача. 
На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в порядку регресу в розмірі 23 498, 49 грн., витрати на встановлення розміру збитку 1 530,00 грн та судові витрати.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року задоволені позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 23 498 грн. 49 коп. та витрати на встановлення розміру збитку у сумі 1530 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Судом першої інстанції не проведено жодної експертизи з оцінки збитку власнику транспортного засобу Renault Fluence. Судом не взяті до уваги обставини справи, неповно досліджені надані докази, неправильно застосовано норми процесуального права у виконанні вимог ЦПК України, що призвело до помилкового і безпідставного винесення рішення. Суд не захистив права дітей з урахуванням особливостей поведінки батька.
Судом проявлено невиправдану поспішність у розгляді цієї справи.
МТСБУ у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 та заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року залишити без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  28 липня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 23 квітня 2021 року о 18.50 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2101»д/н НОМЕР_1 , на 25 км автодороги М06 «Київ-Чоп» при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю Renault Fluence, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого допустив зіткнення та транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Крім того, водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, самовільно залишив місце пригоди.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3, п. п. «а» п.2.10 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. на користь держави.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6ст. 82 ЦПК України).
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.
На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на корить потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 23 498,49 грн. та витрати на встановлення розміру збитку 1530 грн.
У результаті вищевказаної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Renault Fluence, д/н НОМЕР_2 , що належить водію ОСОБА_2 .
Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі звіту №20/05/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу, ремонтної калькуляції № 20/05/2021 від 11.05.2021року, заяви ОСОБА_2 від 26 квітня 2021 року про відшкодування шкоди, внаслідок ДТП, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 26 квітня 2021 року, наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №75648. Факт виплати підтверджується платіжним дорученням за №1032478 від 12 липня 2021 року. Крім того, МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_3 за послуги експерта (аваркома) у справі № 75648 грошові кошти в сумі 300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1030354 від 13 травня 2021 року та 1230 грн. за проведення оцінки транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням № 1030355 від 13 травня 2021 року.
Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання вимог Закону № 1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. МТСБУ за рахунок  коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. МТСБУ як особа, яка виплатила потерпілому страхове відшкодування, має право  вимагати повернення йому сплачених сум від особи, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно ОСОБА_1 ,  цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов  правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову МТСБУ. Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).
Згідно з п. 21.1 ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 та пп. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обов`язок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного засобу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право зворотної вимоги (регресу) до власника, водія транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, ДТП, яка мала місце 23 квітня 2021 року на 25 км автодороги М06 «Київ-Чоп» за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 2101»д/н НОМЕР_1 під керуванням  ОСОБА_1 та транспортного засобу марки Renault Fluence, д/н НОМЕР_2  під керуванням  ОСОБА_2 , сталася внаслідок порушень вимог ПДР України з боку ОСОБА_1 .Крім того, водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, самовільно залишив місце пригоди. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1 застрахована не була.
Відповідно до вимог пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату  ОСОБА_2 страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 23 498 грн. 49 коп. та витрати на встановлення розміру збитку у сумі 1530 грн. 00 коп.
Розмір виплаченої шкоди підтверджується  звітом № 20/05/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу, ремонтною калькуляцією № 20/05/2021 від 11 травня 2021року,
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ про стягнення із  ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в порядку регресу в розмірі 23 498 грн. 49 коп. та витрат по оплаті оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 1530 грн.
Колегія суддів критично ставиться до доводів  ОСОБА_1 щодо не призначення у справі відповідної експертизи.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 до суду не надав власного звіту про оцінку вартості матеріального збитку, а також належним чином оформленого клопотання про призначення судом експертизи, або разом з заявою про перегляд заочного рішення, або  разом з апеляційною скаргою
Крім того, визначаючи розмір страхового відшкодування, МТСБУ виходило не лише зі звіту № № 20/05/21про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням від 11 травня 2021 року, а і з встановлених законом лімітів відповідальності (23 498 грн. 49 коп.).
До того ж,недостовірність вказаного звіту не спростована відповідачем жодними доказами.
Посилання ОСОБА_1 на те,  що ОСОБА_2 винен у дорожньо-транспортній пригоді  жодним чином не підтверджені.  Натомість  у постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року зазначено, що водій ОСОБА_1 вину у порушенні ПДР (п.10.3, пп.»а» п.2.10 ПДР) визнав, пояснив обставини ДТП. Зазначену постанову ОСОБА_1 не оскаржував. Крім того, у  зазначеній постанові зазначена адреса місця проживання ОСОБА_1 і  саме  за цією адресою ОСОБА_1 направлялися копія позовної заяви та копія ухвали про відкриття провадження, які повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Доводи апеляційної скарги щодо проявленої судом першої інстанції  невиправданої поспішності  у розгляді цієї справи, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки не знайшли свого підтвердження (справа перебувала в  провадженні суду першої інстанції з  2021 року).
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на їх правильність.
Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції надано належну оцінку доказам, наявним у матеріалах справи. Апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції  залишенню  без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                              О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                 Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус