ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 р. 	Справа № 520/5366/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., повний текст складено 06.05.25  по справі № 520/5366/25
за позовом                                       ОСОБА_1  
до                                      Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,115 та з врахуванням максимального розміру такого збільшення не більш ніж 1500 грн; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.03.2025 року індексацію розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2025 року у розмірі 1,115 та з врахуванням максимального розміру такого збільшення у розмірі не вище 1500 грн, з обов`язковою виплатою недоплачених сум пенсії з 01.03.2025 року та з подальшим врахуванням розміру індексації при наступних перерахунках пенсії.          
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 та ухвалити  нове  рішення,  яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що не оскаржував максимальний розмір індексації у 2025 році саме у розмірі 1500 грн, не оскаржував обмеження розміру пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 (це є предметом позову у справі №520/783/25). Вказує, що позивач оскаржує бездіяльності відповідача що не проведення  індексації розміру пенсії та не здійснення виплати цієї індексації з 01.03.2025. Стверджує, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» зміни до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV не вносилися, а тому до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст.64 Закону №2262-ХІІ, а не положення постанови Кабінету Міністрів України №209 від 25.02.2025, а саме, абзацу третього пункту 3, яким фактично було заборонено проводити індексацію пенсій у 2025 році особам, до розміру пенсій яких були застосовані понижуючи коефіцієнти у 2025 році.
Також ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення до справи, в яких зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанову Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» як на підстави для невиплати індексації пенсії у 2025 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році». При цьому, як зазначено у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, судом встановлений факт нарахування позивачу індексації пенсії у розмірі 1500 грн, але суд не обґрунтував підставу її невиплати. Посилання суду на граничний розмір індексації пенсії у розмірі 1500 грн не обґрунтовує її невиплату, тим більш що позивач не оскаржував такий розмір і це не було предметом позову. Разом з тим, як зазначено у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, підставою невиплати нарахованої індексації пенсії у розмірі 1500 грн стала постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, відповідно до якої з 01.01.2025 відповідач обмежив розмір пенсії максимальним, здійснивши пониження суми, що фактично призвело до невиплати зазначеної індексації. Тобто, єдиною підставою для невиплати позивачу індексації пенсії у розмірі 1500 грн стало обмеження розміру пенсії максимальним на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 та не заявлення вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині пониження розміру пенсії згідно зазначеної постанови Кабінету Міністрів України №1. Звертає увагу, що про протиправність дій відповідача у зв`язку із застосуванням ним з 01.01.2025 понижуючих коефіцієнтів до розмірів пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1 позивачем було заявлено у позові по справі №520/783/25, і заявляти аналогічну вимогу у справі №520/5366/25 він не мав права, тим більше, що рішенням суду від 07.05.2025 цю вимогу суд у справі №520/783/25 задовольнив.
Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії з 01.03.2025 (станом на 01.03.2025) основний розмір пенсії (80% грошового забезпечення) склав 24483,91 грн, з урахуванням індексації пенсії та доплати – 34354,89 грн, в тому числі: індексації базового ОСНП 2024 - 1500,00 грн (24483,91 грн х 0,0796); індексації базового ОСНП 2025 - 1500,00 грн (25983,91 грн х 0,1150). Підсумок пенсії (з надбавками) – 35728,89 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії – 33853,89 грн, попередньої суми пенсії 9788,40 грн та підвищення 235,13 (виплата в повному розмірі на виконання рішення суду). З урахуванням пониження суми 338539 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 – 27627,57 грн.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не проведено індексацію пенсії з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,115 та з врахуванням максимального розміру такого збільшення не більш ніж 1500 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було проведено індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,115 та з врахуванням максимального розміру такого збільшення не більш ніж 1500 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.
В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі – Закон №2262-XII).
Відповідно до ст.64 Закону №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
У свою чергу, ч.2 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Приписами ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно із ч.1 ст.2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до пункту 6 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено, що у 2025 році частина друга та абзац п`ятий частини четвертої статті 42, третє речення абзацу першого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", стаття 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", частина друга статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", частина четверта статті 54, частина друга статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", абзац п`ятий частини п`ятої статті 6 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", абзаци перший і другий пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункт 6 частини першої статті 6, стаття 7 в частині пільг, передбачених пунктом 6 частини першої статті 6, Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", частина друга статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України 25 лютого 2025 року прийнято постанову №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі по тексту - Постанова №209).
Пунктом 1 Постанови №209 установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Відповідно до пункту 2 вказаної постанови з 1 березня 2025 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” та підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2024 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Підвищення пенсії, передбачене цим підпунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
При цьому, пунктом 3 Постанови №209 установлено, що:
у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 і підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;
розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень;
пенсії, перераховані відповідно до цієї постанови, виплачуються з урахуванням положень статті 46 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” і постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 р. №1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що підставою для проведення індексації пенсій, призначених військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, та членам їх сімей є нездійснення у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону. При цьому стаття 64 Закону №2262-ХІІ містить відсилочну норму, передбачаючи, що для забезпечення індексації пенсії проводиться перерахунок пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка своєю чергою встановлює, що розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини. Пунктом 6 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено, що у 2025 році частина друга статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", стаття 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Отже, нормами Законів надано право Кабінету Міністрів України визначати розмір, умови та порядок збільшення пенсій з метою їх індексації.
Відповідно до Постанови №209 Кабінет Міністрів України запровадив тимчасове (на 2025 рік) обмеження на максимальний розмір індексації пенсій, а саме: розмір підвищення пенсії за результатами індексації обмежено 1500 грн.
Зі змісту протоколу перерахунку пенсії з 01.03.2025 (станом на 01.03.2025) встановлено, що основний розмір пенсії позивача (80% грошового забезпечення) склав 24483,91 грн, з урахуванням індексації пенсії та доплати – 34354,89 грн, в тому числі: індексації базового ОСНП 2024 - 1500,00 грн (24483,91 грн х 0,0796); індексації базового ОСНП 2025 - 1500,00 грн (25983,91 грн х 0,1150). Підсумок пенсії (з надбавками) – 35728,89 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії – 33853,89 грн, попередньої суми пенсії 9788,40 грн та підвищення 235,13 (виплата в повному розмірі на виконання рішення суду). З урахуванням пониження суми 338539 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 – 27627,57 грн.
Отже, матеріалами справи підтверджено факт нарахування позивачу з 01.03.2025 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2025 у розмірі 1,115 та з врахуванням максимального розміру такого збільшення у розмірі не вище 1500 грн, а тому права позивача в цій частині не є порушеними.
При цьому, у даній справі позивачем не оскаржується встановлений пенсійним органом розмір індексації пенсії за 2025 рік – 1500 грн.
Також, колегія суддів звертає увагу, що з 01.03.2025 відповідач обмежив розмір пенсії до виплати максимальним розміром, здійснивши пониження суми згідно постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025, що фактично призвело до невиплати вказаних сум позивачу.
Разом із тим, в рамках розгляду даної справи позивачем не заявлена вимога про визнання протиправними дій відповідача в частині пониження суми згідно постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025, а також позовна заява не містить обґрунтування протиправності дій відповідача в цій частині.
Більш того, згідно даних Єдиного реєстру судових рішень, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі №520/783/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягають у застосуванні до пенсії ОСОБА_1 після перерахунку з 01.01.2025 коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 нарахованої з 01.01.2025 пенсії без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", із урахуванням раніше здійснених виплат.
Тобто, право позивача на  здійснення виплати нарахованої з 01.01.2025 пенсії без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" захищено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі №520/783/25.
Отже, колегія суддів доходить висновку про те, що у спірних правовідносинах права позивача щодо проведення індексації пенсії з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,115 та з врахуванням максимального розміру такого збільшення не більш ніж 1500 грн не є порушеними.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи межі заявлених позовних вимог та те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,115 та з врахуванням максимального розміру такого збільшення не більш ніж 1500 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Таким чином, розглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 по справі № 520/5366/25  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    І.С. Чалий