ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/3208/25                                Головуючий в 1 інст. Боєв Є.С.
Провадження №33/807/747/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника іншого учасника ДТП – ОСОБА_2 – адвоката Лисенка С.Д., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2  – адвоката Лисенка С.Д. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 травня 2025 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонерки
закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діяннях,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР №283933 від 28 березня 2025 року, 10 лютого 2025 року о 16 год. 30 хв. у м. Запоріжжі, пр. Моторобудівників, 25 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21033 днз НОМЕР_1 , не надала дорогу автомобілю із увімкненими проблисковими маячками та спеціальними звуковими сигналами, який наближався, - Daimler Chrysler 313 cdi, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила п. 2.3 б ПДР, п. 3.2 ПДР України.
Дослідивши надані докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ними не доведено, що ОСОБА_1 порушила вилоги п. 3.2 ПДР України і провадження закрив на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2  – адвокат Лисенко С.Д. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що суд в оскаржуваній постанові послався на пункт 3.2 ПДР України, зазначивши при цьому, що наданими доказами не спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль Daimler Chrysler 313 cdi, здійснював рух без спеціальних звукових сигналів, а тому не зрозумілі висновки суду, чому водій ОСОБА_1 не повинна була виконати вказані вимоги ПДР України.
Наголосив, що всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, судом не прийняті як докази письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та самого водія ОСОБА_2 , які мають суттєве значення для вирішення справи, які засвідчують факт проїзду перехрестя водієм ОСОБА_2 на зелений сигнал світлофору з увімкненими світловими та звуковими сигналами.
Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 травня 2025 року, визнати ОСОБА_1 винуватою у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Окрім вимог щодо скасування постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що після оголошення судом результатів розгляду справи 21 травня 2025 року в судовому засіданні, повний текст постанови учасникам справи не вручений. Відповідно до ЄДРСР, оскаржувана постанова надіслана судом до реєстру 26 травня 2025 року, а забезпечено надання загального доступу – 27 травня 2025 року. 
Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, нею пропущений з поважних причин.
Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 травня 2025 року, суддя апеляційного суду дійшов до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено. 
Апеляційним судом встановлено, що матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень адвоката Лисенка С.Д. викладених в клопотанні. Крім того, відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної постанови 26 травня 2025 року (а.с. 60).
Суддя апеляційного суду, враховуючи вказане, дійшов до висновку, що апелянт за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.
17 липня 2025 року, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_2  про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2003 р. п. № 28), присутність його представника – адвоката Лисенка С.Д., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю  ОСОБА_2 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 – адвокат Лисенко С.Д. заперечував проти задоволення клопотання про допит свідків зазначивши, що свідок ОСОБА_5 була допитана під час розгляду справи в суді в першої інстанції. У допиті свідка ОСОБА_6 судом відмовлено, оскільки остання була присутня в судовому засіданні під час допиту ОСОБА_5 . Апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що суд оцінив тільки наявність проблискових маячків жовтого кольору, але не врахував інших доказів. Водій ОСОБА_2 здійснював рух відповідно до положень п. 3.2 ПДР України, а саме з ввімкненим звуковим сигналом. Вказані відомості підтверджені свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . А тому, водій ОСОБА_1 повинна була дати йому дорогу. Додав, що відносно ОСОБА_2 співробітники поліції склали протокол за ст. 124 КУпАП, однак вважає, що саме в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення ПДР України, внаслідок чого за його заявою працівниками УПП в Запорізькій області складений протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що має стаж керування транспортними засобами біля 40 років без порушень ПДР України. Наголосила, що не могла не почути ввімкнений звуковий сигнал, жовтні світлові маячки водієм ОСОБА_2 не застосовувалися.
Щодо заявленого клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то апеляційний суд відмовляє у його задоволенні, оскільки свідок ОСОБА_5 під час розгляду справи надала свої покази, які сприймалися безпосередньо місцевим судом та відображені в оскаржуваній постанові. Разом із цим, ОСОБА_1 з клопотанням про допит свідка  ОСОБА_6  до суду першої інстанції не зверталася, а тому на переконання суді апеляційного суду відсутня необхідність у допиті заявлених свідків.
Слід зазначити, що, наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно  ОСОБА_1 протоколу за ст. 124 КУпАП. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника іншого учасника ДТП ОСОБА_2 – адвоката Лисенка С.Д., перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується вст. 251 КУпАП.
Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки надані суду докази не знайшли свого підтвердження відповідно до стандарту «поза розумним сумнівом» те, що ОСОБА_1 порушила п. 3.2 ПДР України, оскільки увімкнення маячків оранжевого кольору не створює обов`язків водіїв інших транспортних засобів виконувати вимоги п. 3.2 ПДР України.
Суддя апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції, за обставин, встановлених в постанові судді районного суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №283933 від 28 березня 2025 року вбачається, що 10 лютого 2025 року о 16 год. 30 хв. у м.Запоріжжі, пр. Моторобудівників, 25 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21033 днз НОМЕР_1 , не надала дорогу автомобілю із увімкненими проблисковими маячками та спеціальними звуковими сигналами, який наближався, - Daimler Chrysler 313 cdi, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила п. 2.3 б ПДР, п. 3.2 ПДР України.
ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.3.2 ПДР України, зокрема те, що вона керуючи транспортним засобом ВАЗ 21033 днз НОМЕР_1 , не надала дорогу автомобілю із увімкненими проблисковими маячками та спеціальними звуковими сигналами, який наближався, - Daimler Chrysler 313 cdi, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила п. 2.3 б ПДР, п. 3.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
В той же час, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Так, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 3.2 ПДР України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 заперечувала свою вину. Пояснила, що проїжджаючи перехрестя на зелений сигнал світлофора, несподівано перед собою побачила помаранчеву «стіну» та втратила свідомість. Коли її привели до тями, побачила поруч свідка ОСОБА_5 . Наголошувала, що не чула звукових сигналів перед подією ДТП. Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надала і під час апеляційного перегляду справи.
ОСОБА_2 в суді першої інстанції вказав, що він рухався на зелений сигнал світлофора з увімкненими спеціальними звуковими сигналами. Пояснив, що автомобіль був обладнаний проблисковими маячками помаранчевого кольору, переобладнання на маячки синього чи червоного кольору не здійснювалося.
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона, керуючи транспортним засобом, їхала за 3-4 автомобілі від швидкої. Синіх проблискових маячків автомобіль швидкої не мав, чи подавався спеціальний звуковий сигнал, не пам`ятає. На перехресті пр. Моторобудівників та вул. Ф. Мовчанського на червоний сигнал світлофора, транспортні засоби, що їхали у попутному із нею напрямку, зупинилися, швидка – рушила далі, та сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ. Вона вийшла з машини, підійшла до місця ДТП, де побачила раніше малознайому ОСОБА_1 , та залишилася із нею.
На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 лютого 2025 року та фотознімках події зафіксована ділянка дороги, на якій сталася ДТП, напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення.
Слід зазначити, що схема ДТП пригоди не містить відомостей, які б підтверджували факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , а свідчить лише про наявні пошкодження транспортних засобів внаслідок дорожньої-транспортної пригоди.
Отже, матеріалами справи не доведено ні порушення відповідного пункту ПДР України ОСОБА_1 , ні наявності причинно-наслідкового зв`язку між інкримінованими останній порушенням вимог п. 3.2 Правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною пригодою. 
На доводи апелянта щодо не прийняття судом як докази письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід зазначити, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд оголошував перерву для виклику заявлених свідків, однак свідки в судове засідання не з`явилися, не були допитані безпосередньо в судовому засіданні, представником потерпілого клопотання про відкладення розгляду справи задля виклику та допиту вказаних свідків не заявлялось.
Таким чином, досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення не підтверджують доводів апеляційної скарги адвоката Лисенка С.Д. про те, що винним у вчиненні ДТП, є саме водій ОСОБА_1 . 
Отже, на переконання судді апеляційного суду, слід визнати вірними висновки судді суду першої інстанції про недоведеність того, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 3.2 ПДР України, які б перебували у прямому причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів та їх пошкодженнями, що вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Наведені в апеляційних скаргах твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційних скарг.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Лисенку Сергію Дмитровичу, який діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 травня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Лисенка Сергію Дмитровичу, подану в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 травня 2025 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діяннях, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/3208/25