Справа № 308/11976/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        14 серпня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.
суддів Мацунич М.В., Кожух О.А.
з участю секретаря Ормош О.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Радь Іван Іванович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 травня 2024 року у справі № 308/11976/23 (Головуючий: Деметрадзе Т.Р.), -
В С Т А Н О В И Л А:
       
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2024 року позовну заяву адвоката Сочки Віталія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про переведення на прав та обов`язків покупця, визнання права власності, визнання недійсним договору дарування та витребування земельної ділянки – залишено без задоволення.
       21 березня 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Радь І.І. звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 21000 грн.
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 травня 2024 року у заяві адвоката Радь І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу у справі залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Радь І.І. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали, як така що постановлена з порушенням норм процесуального права, так як зі сторони відповідача надано достатній обсяг доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема і ті докази на які вказує суд в оскаржуваній ухвалі. У розділі «Реквізити, адреси та підписи сторін» адвокатом Радь І.І., які представником ОСОБА_1 , зазначається рахунок адвоката який передбачений в п. 4 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 26.07.2023 р. та є підставою для проведення оплати клієнтом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
У пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Так, 20 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в межах справи із заявою про ухвалення додаткового рішення згідно якої просив стягнути із ОСОБА_2 на користь відповідача судові витрати на професійну правничу правову допомогу у розмірі 21000 грн. і до заяви долучив копію додаткової угоди №2 від 26.07.2023 р. та договору про надання правової допомоги від 26.07.2023 року, копію розрахунку розміру винагороди від 19.03.2024 року за договором про надання правової допомоги і документальне підтвердження відправлення копії даної заяви з додатками іншим учасникам справи.. Долучені до заяви ОСОБА_1 розрахунок розміру винагороди від 19.03.2024 року за договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 року, і у своєму змісту повністю відображає положення акту приймання – передавання послуг адвоката та акту виконаних робіт, що у відповідності до ч 3 ст. 137 ЦПК України являється детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.
Судова колегія не бере до уваги висновок суду першої інстанції що ОСОБА_1 не було надано документів, що свідчить про понесення витрат саме у такому розмірі та не надано відповідної розрахункової квитанції про здійснення їх оплатити, так як дані обставини спростовуються матеріалами справи та доказами підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, які підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною, третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Разом з тим, виходячи із даних обставин і враховуючи те, що позивач відмовився від позову і сторони врегулювати спір мирним шляхом під час розгляду справи і судова колегія вважає, що із ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1.2. 4 ч 1 ст. 376 ЦПК України , яким заяву ОСОБА_1 слід задовольнити частково із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Радь Іван Іванович задовольнити. 
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 травня 2024 року скасувати.
Заяву про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                      (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ