ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2025 р.                               Справа№ 910/13038/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Барсук  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Руденко  М.А. 
  
при секретарі: Овчинніковій Я.Д.
за участю представників сторін:
від позивача: Сібілєв М.А.;
від відповідача: Підлипенський Д.В.;
від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат
у справі №910/13038/24 (суддя Карабань Я.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус"
про стягнення 574 500,00 грн, -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи" про стягнення суми грошових коштів у розмірі 574 500,00 грн.
Позовні вимоги, з посиланням на ст.27 Закону України "Про публічні закупівлі", обґрунтовані тим, що всупереч умовам договору №4600007072 про закупівлю послуг від 16.01.2023 відповідачем не повернуло суму гарантійного платежу, яка була отримана останнім у якості забезпечення виконання вказаного договору за банківською гарантією №30769 від 06.01.2023, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 574 500,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі №910/13038/24 позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" 574 500 грн 00 коп. заборгованості та 6 894 грн 00 коп. судового збору.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі №910/13038/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" про ухвалення додаткового рішення в справі задоволено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі № 910/13038/24 залишено без змін.
На адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій останній просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи" 31  600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/13038/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 04.07.2025 розгляд заяви призначено на 15.07.2025.
11.07.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат.
У судове засідання 15.07.2025 з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів до електронного кабінету в системі ЄСІТС.
Колегія суддів, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13038/24, дійшла до наступних висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1, ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу   ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідну заяву про ухвалення додаткового рішення разом із доказами позивач подав через систему «Електронний суд» 03.07.2025, тобто у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
На підтвердження заявленого розміру витрат на правову допомогу позивач додав до матеріалів справи копію договору №88365-1 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 17.11.2023, що укладений з Адвокатським об`єднанням "Синегор", з додатковою угодою №08/10-1 від 08.10.2024 до вказаного договору.
На підтвердження понесення фактичних витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції позивач надав акт приймання-передачі № 02/07-1 від 02.07.2025, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв належним чином надану правову допомогу, а саме:
- подача відзиву на апеляційну скаргу, вироблення правової позиції та погодження її х клієнтом;
- формування та направлення документів по суті спору;
- представництво інтересів клієнта у Північному апеляційному господарському суді під час здійснення господарського судочинства.
Вартість наданої правової допомоги згідно акту приймання-передачі № 02/07-1 від 02.07.2025 становить 31  600,00 грн.
Доводи відповідача, що позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення не надано детального опису виконаних адвокатом робіт, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідний опис міститься в акті приймання-передачі № 02/07-1 від 02.07.2025. При цьому процесуальне законодавство не визначає обов`язку учасника справи викладати детальний опис робіт саме в окремому документі.
Колегія суддів зауважує, що частина 3  статті 126 ГПК України  конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним  законом  чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Доводи відповідача, що копія платіжної інструкції № 75 від 15.01.2025 на суму в 1 000 000,00 грн не містить вказівок про те, що ці кошти повністю або частково стосуються надання послуг з правничої допомоги у справі № 910/13038/24 на стадії апеляційного провадження чи справи загалом, колегія суддів відхиляє, оскільки за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.
Відповідач також заперечував даний розмір витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що він не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. 
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста     статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів, оцінивши наведені в акті приймання-передачі № 02/07-1 від 02.07.2025, встановила, що заявлений до стягнення розмір винагороди у сумі 31 600,00 грн за подачу відзиву на апеляційну скаргу, вироблення правової позиції та погодження її х клієнтом, формування та направлення документів по суті спору, представництво інтересів клієнта у Північному апеляційному господарському суді не відповідає критеріям обґрунтованості, співмірності та пропорційності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
В питанні розподілу витрат на правничу допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Як вбачається з рішення суду першої інстанції і матеріалів справи, правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, а адвокатське бюро надавало правову допомогу як у першій, так і у апеляційній інстанції, тому, відповідно, було обізнане з усіма деталями, що випливають із даної справи.
Більше того, доводи відзиву на апеляційну скаргу частково дублюють доводи, які були наведені позивачем у відповіді на відзив відповідача, поданий у суді першої інстанції.
Колегія суддів також враховує, що в апеляційній інстанції було проведено лише одне судове засідання, за результатом якого ухвалено постанову.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Отже, дослідивши клопотання про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 31  600,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт та те, що правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, а тому вивчення матеріалів справи, зокрема аналіз апеляційної скарги та підготування відзиву на неї не вимагало витрачання багато часу, з урахуванням положень ст. 129 ГПК та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15  000,00 грн.
А тому, з огляду на викладене вище, судова колегія вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 15  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ :
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи" (03065, місто Київ, проспект Гузара Любомира, будинок 44, ідентифікаційний код 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" (01042, місто Київ, вулиця Маккейна Джона, будинок 39, офіс 12, ідентифікаційний код 42936402) 15  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
3. В решті вимог заяви відмовити.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України порядку і строки.

Повний текст додаткової постанови складено 21.07.2025

Головуючий суддя                                                            М.А. Барсук 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Руденко