УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2025 року
м. Київ
справа № 723/884/17
провадження № 51-6556ск23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
 головуючого                               ОСОБА_1 ,
 суддів                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року.
Обставини справи

1. Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2021 року засуджено за частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України (КК):
ОСОБА_4 - до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, крім житла;
ОСОБА_5  - до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, крім житла;
ОСОБА_6  - до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, крім житла;
ОСОБА_7 - до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, крім житла.
2.  ОСОБА_8 виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 187 КК у зв`язку з недоведеністю в його діях складу злочину. 
3. За цивільним позовом потерпілої стягнуто солідарно з засуджених на користь ОСОБА_9 100 000 грн моральної шкоди. 
4. Суд визнав доведеним, що за обставин, детально викладених у вироку, 28 вересня 2016 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою проникли до будинку потерпілої ОСОБА_9 у с. Годилів Сторожинецького р-ну Чернівецької області, завдали їй удари рукояткою пістолета по голові та металевим прутом по спині та ногах, заподіявши легких тілесних ушкоджень, і заволоділи грошовими коштами в сумі 100 доларів США та майном на суму 288 424,67 грн.
5. Апеляційний суд вироком від 26 липня 2023 року скасував вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ухвалив новий вирок, яким засудив:
ОСОБА_6  - за частиною 4 статті 187 КК до позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, крім житла;
ОСОБА_8 - за частиною 5 статті 27, частиною 4 статті 187 КК до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, крім житла, і на підставі частини 4 статті 70 КК визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з конфіскацією всього майна;
ОСОБА_5  - за частиною 4 статті 187 КК до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, крім житла.
6. Крім цього, стягнув з кожного з них на користь потерпілої ОСОБА_9 по 96 141,56 грн матеріальної та по 33 333, 33 грн моральної шкоди. 
7. Також звернув в дохід держави внесену за ОСОБА_6 заставу в розмірі 211310 грн. 
8. В решті вирок залишив без змін.
9. Верховний Суд постановою від 18 березня 2025 року скасував вирок апеляційного суду в частині засудження ОСОБА_8 за частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 187 КК та рішення про стягнення з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальної шкоди і призначив у цій частині новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
10. Чернівецький апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив без змін вирок районного суду в частині визнання невинуватим ОСОБА_8 за частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 187 КК. 
Доводи касаційної скарги

11. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. 
12. Сторона обвинувачення вважає, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. 
13. На думку прокурора, суди попередніх інстанцій дійшли помилково висновку про те, що під час судового розгляду не доведено поза розумним сумнівом обвинувачення проти ОСОБА_8 , оскільки зібрані у справі докази, зокрема, результати негласних слідчих (розшукових) дій, на яких зафіксовано розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , лист начальника Личаківської ВК № 30 від 06 грудня 2016 року, з якого вбачається, що під час проведення обшуку у  ОСОБА_8 було вилучено два мобільних телефона, показання свідків та потерпілої, доводять вину останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину. 
14. Також прокурор вважає, що відсутність потерпілої під час апеляційного розгляду перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
15. Крім цього, прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у клопотанні сторони обвинувачення про повторний виклик та допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 , а також на вимогу касаційної інстанції не переглянув вирок суду першої інстанції в частині стягнення з засуджених матеріальної шкоди. 
Оцінка суду

16. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані судові рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
17. Прокурор оспорює правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального правопорушення. Однак, відповідно до статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції.
18. Відповідно до статті 438 КПК суд касаційної інстанції вправі скасувати або змінити оскаржені судові рішення лише у випадку допущених судами істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Суд не має права скасовувати або змінювати судові рішення, постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права.
19. Істотними відповідно до частини 1 статті 412 КПК визнаються лише такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
20. Як убачається з судових рішень, суд першої інстанції дослідив усі обставини справи, які належать до предмету доказування, й відповідно до статті 94 КПК дав оцінку зібраним доказам. Суд не вбачає в судових рішеннях підстав ставити під сумнів оцінку судами попередніх інстанцій достовірності доказів. Апеляційний суд надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційних скарг прокурора, які, по суті, аналогічні доводам касаційної скарги. Касаційна скарга не містить доводів, які б ставили під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.
21. Стосовно доводів прокурора щодо винуватості ОСОБА_8 колегія суддів зазначає наступне.
22. Апеляційний суд при повторному розгляді справи погодився з висновком районного суду про те, що досліджені судом докази, зокрема інформація отримана в ході зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, показання свідків  ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , не свідчатьпоза розумним сумнівом про організацію ОСОБА_8 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 .
23. Суд відхиляє довід сторони обвинувачення про те, що відмова апеляційного суду повторно дослідити допитати свідків та потерпілу дає підстави для скасування його рішення. Суд нагадує, що згідно з частиною 3 статті 404 КПК за клопотанням сторони повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, є обов`язковим лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повно або з порушеннями. У касаційній скарзі не зазначається, які саме обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, залишилися не дослідженими і які дії чи рішення суду першої інстанції завадили стороні обвинувачення їх дослідити. 
24. Крім цього, доводи касаційної скарги не містять обґрунтування того, яким чином відсутність потерпілої під час апеляційного розгляду перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
25. Також Суд вважає необґрунтованими і доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не переглянуто вирок районного суду в частині стягнення з засуджених матеріальної шкоди.
26. Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що потерпіла ОСОБА_9 не оскаржувала вирок районного суду, зокрема і прийняте судом рішення про залишення без задоволення її позовних вимог про відшкодування їй матеріальної шкоди, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядав законність прийнятого судом рішення в цій частині. 
27. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів такий висновок суду апеляційної інстанції, оскільки він не суперечить законодавству і усталеній судовій практиці. Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам статті 419 КПК.
28. Скарга прокурора, по суті стосується незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи. Однак така незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення ними процесуального закону. Будь-яких інших доводів щодо порушення норм матеріального чи процесуального права в скарзі не наведено.
29. З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року, якою залишено без змін вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2021 року в частині виправдання ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 187 КК.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                           ОСОБА_3