Справа № 439/277/25                                Головуючий у 1 інстанції: Войтюк Т.Л. 
Провадження № 22-ц/811/1190/25                Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цьони С.Ю. 
з участю: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 березня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

в лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 у зв`язку з воєнними діями при виконанні завдань по захисту Батьківщини, заінтересовані особи - Бродівський відділ реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів), Міністерство оборони України.
В обгрунтування заяви покликається на те, що з 06 вересня 2003 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 01 червня 2021 року був призваний на військову службу в Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу за контрактом на посаді старшого стрільця оператора третього відділення першого взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка в подальшому перейшла в оперативне підпорядкування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » для виконання завдань у складі військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до п.31 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №99 від 08 квітня 2024 року старший солдат стрілець-оператор третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3 в складі 2 стрілецької роти перейшов в підпорядкування командира 12 десантно-штурмового батальйону НОМЕР_3 ОДШБР у повному складі з штатним озброєнням, технікою та засобами індивідуального захисту, для спільного виконання завдань в районі оборони 1 десантно-штурмового батальйону НОМЕР_3 ОДШБР на напрямку Славне, Костянтинівка. 11 квітня 2024 року старший-солдат стрілець-оператор третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3 виконував бойове завдання по обороні бойової позиції в районі населеного пункту Новомихайлівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області та виходячи на евакуацію з сусідньої позиції пораненого солдата, ліквідував російського окупанта з стрілецької зброї та в цей момент противник наніс вогневе ураження ударним безпілотним літальним апаратом, внаслідок вибуху ОСОБА_3 загинув, а тіло загиблого з поля бою не було евакуйоване у зв`язку з постійним нанесенням вогневого ураження, в подальшому він був оголошений зниклим безвісти за обставин, що загрожували йому смертю. Вважає, що фізична особа може бути оголошена померлою після спливу шести місяців, якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю. Визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим їй необхідно для отримання пільг та виплат, передбачених чинним законодавством.
З наведених підстав просить:
оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Смільно Бродівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
датою смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Смільно Бродівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, вважати ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Смільно Бродівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, вважати населений пункт Новомихайлівка Покровського району Донецької області;
вважати, що смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Смільно Бродівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, пов`язана із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби.
Рішенням Бродівського району Львівської області від 10 березня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду оскаржила  ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої не звернув уваги на те, що в акті службового розслідування від 13 квітня 2024 року, затвердженого командиром військової частини  НОМЕР_1  № 63 (Про зникнення безвісти старого солдата  ОСОБА_3 ) зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 старший солдат стрілець-оператор третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3  виконував бойове завдання по обороні бойової позиції в районі населеного пункту Новомихайлівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області та об 18.40 год виходячи на евакуацію з сусідньої позиції пораненого солдата ОСОБА_4 ліквідував російського окупанта з стрілецької зброї та в цей момент противник наніс вогневе ураження ударним безпілотним літальним апаратом типу камікадзе, внаслідок вибуху ОСОБА_3 від отриманих травм у голову загинув на місці і тіло загиблого з поля бою не було евакуйоване у зв`язку з постійним нанесенням вогневого ураження артилерією та ударними безпілотними авіаційними комплексами противника. Вважає, що оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події, в даному випадку з дня загибелі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому безпідставним є висновок суду про те, що на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_3 активні бойові дії припинились 05 листопада 2024 року та вказана територія була окупована російською федерацією, а відтак, звертаючись 03 лютого 2025 року до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим, тобто до спливу строку встановленого статтею 46 ЦК України, така заява, на думку суду, є передчасною. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_3 , активні бойові дії припинилися 05.11.2024, дана територія окупована російською федерацією, із заявою про оголошення  ОСОБА_3  померлим його дружина звернулася до суду 03.02.2025, тобто до спливу шестимісячного строку, передбаченого статтею 46 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке. 
При вирішенні заяв про оголошення фізичної особи померлою слід враховувати те, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України). 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бродівського РУЮ Львівської області06.03.2003, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №99 від 08.04.2024, старший солдат-старший стрілець-оператор третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3 в складі 2 стрілецької роти перейшов в підпорядкування командира 12 десантно-штурмового батальйону 79 ОДШБР у повному складі з штатним озброєнням, технікою та засобами індивідуального захисту, для спільного виконання завдань в районі оборони 1 десантно-штурмового батальйону НОМЕР_3 одшбр на напрямку Славне, ОСОБА_5 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2024 № 102 старший-солдат стрілець-оператор третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3 вважається таким, що зник безвісти у районі населеного пункту Новомихайлівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області під час захисту Батьківщини при виконанні бойових завдань.
З Акта службового розслідування від 13.04.2024, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , складеного на основі відповідних документів та пояснень, вбачаються обставини зникнення старшого-солдата стрільця-оператора третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3 , та відповідно встановлено, що причинами зникнення ОСОБА_3 є збройна агресія російської федерації проти України.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.04.2024 № 63 (Про зникнення безвісти старого солдата ОСОБА_3 ) визнано, що зникнення безвісти старшого-солдата стрільця-оператора третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3 , відбулося о 18 год. 40 хв. 11 квітня 2024 року на околиці населеного пункту Новомихайлівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області в ході виконання бойового завдання під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Відповідно до сповіщення сім`ї № 65 від 13.04.2024, було сповіщено заявницю про те, що її чоловік, старший стрілець-оператор 3 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти військової частини ОСОБА_6 11.04.2024 зник безвісті під час виконання бойових (спеціальних) завдань в населеному пункті Новомихайлівка Марійської міської територіальної громади Покровського району Донецької області.
15.04.2024 відділенням поліції № 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області відкрито кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024141160000122 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, щодо ОСОБА_3 , потерпілою визнано ОСОБА_1 .
Крім того, витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240419-1066 від 19.04.2024 підтверджується, що ОСОБА_3 зник безвісти за особливих обставин.
Як вбачається із Витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими №2025-56-4311 від 05.03.2025, містяться відомості про особу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , облікова категорія - пошук особи.
З відповіді Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин МВС України № 746132-2024 від 16.12.2024 вбачається, що заявниця зверталася, щодо розшуку зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 . Відомості про ОСОБА_3 внесені до Реєстру – дата набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 18.04.2024.
Також, з копії звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, встановлено, що заявниця зверталася до Уповноваженого з приводу звернення до російської сторони для встановлення можливого перебування чоловіка в полоні.
Таким чином, судом встановлено, що старший-солдат стрілець-оператор третього відділення першого взводу другої стрілецької роти ОСОБА_3 пропав безвісти 11.04.2024 під час виконання бойового завдання під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації поблизу в районі населеного пункту Новомихайлівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області.
Його дружина, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_3 , який виконуючи обов`язок із захисту України, під час виконання бойового завдання вірогідно загинув, звернення з такою заявою обґрунтовує необхідінстю реалізації своїх прав та обов`язків, пов`язаних з його смертю, зокрема, отримання необхідної допомоги сім`ї загиблого та вступу в спадщину.
Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
 
Оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
 
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
 
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець зазначив дві норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців». 
           Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставин, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обгрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи ( з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання – забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених осіб у таких суспільних відносинах. 
           Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Такі правові висновки висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, який відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковим для врахування при вирішенні цієї справи.
Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309.
Відповідно до цього Переліку, активні бойові дії у с. Новомихайлівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області, в районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісти ОСОБА_3 , почались з 24.02.2022 та тривали по 05.11.2024, а з 06.11.2024 та дана територія віднесена до тимчасово окупованих територій російською федерацією.
Тобто, станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_3 , активні бойові дії припинилися 05.11.2024, дана територія окупована російською федерацією.
ОСОБА_3 звернулася до суду 03.02.2025, тобто до спливу строку встановленого в ст. 46 ЦК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заява про оголошення ОСОБА_3 померлим подана передчасно, оскільки строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної його загибелі. 
Суд вірно роз`яснив заявниці, що вона не позбавлена права у встановленому законом порядку повторно звернутися до суду для вирішення питання щодо оголошення ОСОБА_3 померлим, після спливу строку, визначеного у ч. 2 ст. 46 ЦК України.
Оскаржуване рішення суду ухвалене з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/2, які є обов`язковими для застосування судами при розгляді заяв про оголошення фізичної особи померлою.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
       
УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 01.09.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк