Справа № 755/1921/25                                                                               Суддя в суді першої інст. - Омельян І.М.
Провадження № 33/824/1997/2025                                                           Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            17 червня 2025 року                                                                                          м. Київ
 
            Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бебех І.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.   
ОСОБА_1 , 09.01.2025 року о 10:18, у м. Києві, по вул. Березняківська, 21, керував транспортним засобом «Toyota Corolla», н/з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці очей, що не реагують на зміни світла, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на боді-камеру 470786. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить: скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
Зазначає, що під час зупинки ОСОБА_1 , працівник поліції не надав для ознайомлення своє службове посвідчення та не повідомив номер жетону, чим прямо порушив ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».  
Крім того, зазначає, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, зокрема, право скористатися послугами адвоката, самостійно звернутися до лікаря-нарколога для встановлення факту наркотичного сп`яніння, не роз`яснено порядок проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
 Вважає, що під час винесення постанови про адміністративне правопорушення 26.02.2025 року судом допущено порушення норми матеріального права, оскільки ОСОБА_1 було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення без належної правової підстави, так як в матеріалах адміністративної справи  відсутні реальні докази вчинення адміністративного правопорушення, не було реальних підстав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому відмова ОСОБА_1 була правомірною. 
Апеляційний суд зазначає, що розгляд апеляційної скарги було призначено на 31.03.2025, 14.04.2025, 28.04.2025 та 26.05.2025. Тричі апеляційний розгляд апеляційної скарги відкладено за клопотаннями захисника Каленського І.Б. 26.05.2025 року захисником Каленським І.Б., в судовому засіданні, заявлено відвід судді, який постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2025 залишено без задоволення.   
17.06.2025 року ОСОБА_1 та його захисник Каленський І.Б., будучи належним чином повідомленими про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Враховуючи розумні строки розгляду та те, що розгляд справи вже був неодноразово відкладений за клопотанням захисника Каленського І.Б., суд вважає за можливе провести розгляд у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд постанови в адміністративній справі здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
За висновками, які містить ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини                і основоположних свобод, право свободи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від        7 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" /Alimentaria Sanders S.A. v. Spain/".
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що адвокат Каленський І.Б.мав достатньо часу для захисту прав та законних інтересів ОСОБА_1 у цій справі в контексті ст. 268 КУпАП, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги без участі адвоката Каленського І.Б. та ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог   п. 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №216299 від 09.01.2025, в якому зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а також факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку; карткою обліку адміністративного правопорушення від 09.01.2025 року;  направленням від 09.01.2025 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції;рапортом працівника поліції від 09.01.2025 року; відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського 470265, 470786, 473864, які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, зокрема, право скористатися послугами адвоката, самостійно звернутися до лікаря-нарколога для встановлення факту наркотичного сп`яніння, не роз`яснено порядок проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №216299 від 09.01.2025 засвідчений підпис ОСОБА_1 , з яким останній ознайомлений, де роз`яснено йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та зафіксовано відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, згідно відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції в останнього виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, після чого працівником поліції неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та повідомив, що йому відмові наслідки такої відмови. 
Також, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не передбачено самостійного звернення особою, в якої виявленні ознаки наркотичного сп`яніння до лікаря-нарколога для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я в присутності працівника поліції.    
Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції будь-яких порушень не допущено, алгоритм дій огляду ОСОБА_1 здійснено відповідно до чинного законодавства.   
Доводи апелянта про те, що не було реальних підстав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки до обов`язків поліцейських входить, зокрема виявляння у водіїв транспортних засобів із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів встановлено Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». До того ж, апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння поліцейський може встановлювати безпосередньо під час спілкування з водієм за своїм суб`єктивним переконанням, наявність ознак сп`яніння і є підставою для подальшої пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №216299 від 09.01.2025 вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці очей, що не реагують на зміни світла, підвищена жвавість.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для скасування постанови та закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника Бебех І.О. в інтересах ОСОБА_1 -   залишити без задоволення. 
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  А.М. Дрига