ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції     Ватажок-Сташинська А.В.,
Суддя-доповідач Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 липня 2025 року                                          Справа №    712/2157/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:            Епель О.В., 
суддів:                                     Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,
за участі секретаря                    Бродацької І.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року у справі

за позовом            ОСОБА_1 

до                       
ІНФОРМАЦІЯ_1           

третя особа яка не заявляє           Перший відділ державної виконавчої служби
самостійних вимог щодо           у місті Черкаси Центрального 
предмета спору на стороні           міжрегіонального управління
Відповідача                                        Міністерства юстиції (м. Київ)

про                     скасування постанови у справі про адміністративне 
правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач), третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)( далі-Третя особа)  в якому просив  постанову № 2623/М/2024 від 10.12.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав, що  він  проти волі утримували у приміщенні Черкаського об?єднаного міського ІНФОРМАЦІЯ_1, від проходження ВЛК  він не відмовлявся, натомість відтермінування задля можливості об?єктивного проходження лікарської комісії із усіма документами та історією хвороб.
Також ОСОБА_1 стверджував, що Відповідачем не видавалось направлення на військово-лікарську комісію, таке направлення не було зареєстровано в журналі ресстрації направлень на військово-лікарську комісію.
Крім того, Позивач стверджував, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності за три дні, а в наступному не було вручено особисто або направлено спірну постанову. 
2. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що проходження військово-лікарської комісії є обов`язком кожного військовозобов`язаного, та чинним законодавством не передбачено право особи відмовитися від отримання направлення на проходження огляду військово-лікарською комісією.
При цьому, суд зазначив, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.
Також суд першої інстанції врахував, що станом на день вирішення цієї справи по суті, Позивач медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації не пройшов, відтак, прийшов до висновку, що Позивач свідомо ухилився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог абзацу четвертого частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги - задовольнити, зазначаючи доводи, аналогічні тим, які були викладені у позовній заяві.
Крім того, Апелянт стверджує, що суд першої інстанції грубо порушив права Позивача, оскільки не звернув увагу на той факт, що в день та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності він перебував на прийомі у лікаря. У зв`язку з цим, ОСОБА_3 не зміг з`явитися за повісткою 10.12.2024 о 10:30 про що було повідомлено Відповідача, втім стан здоров`я ОСОБА_3 не був врахований ані Відповідачем, ані судом першої інстанції.
Також Апелянт зазначає, що Відповідач допустив порушення порядку розгляду справи щодо повідомлення на менш ніж за три дні до її розгляду, що позбавило ОСОБА_3 можливості подати докази, сформувати позицію, звернутися до адвоката за правничою допомогою.
Окрім того, ОСОБА_3 стверджує, що йому не була вчасно направлена спірна постанова, а тому він був позбавлений права сплатити штраф вчасно або оскаржити її, натомість йому заблокували особисті банківські рахунки через звернення Відповідача до ДВС.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
           4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025, 09.05.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.
           5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
6. 14.07.2025 у судове засідання учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим відповідно до ст. 311 КАС України апеляційним судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду цієї справи в порядку письмового провадження.
           7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним, найменування посади та ВОС (посадова кваліфікація) - діловод Діловодства, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.04.2016, що стверджується обліковою карткою - витягом з Єдиного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг».
Згідно з обліковою карткою позивача відомості про медичний огляд відсутні.
Відносно Позивача начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 складено направлення №114 від 09.12.2024 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.
Відповідно до акта відмови від проходження військово-лікарської комісії від 09.12.2024, складеним спеціалістом ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 09.12.2024 о 12 год 50 хв військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від проходження ВЛК в особливий період. Про відповідальність, передбачену ч.3 ст.210-1 КУпАП попереджений.
Згідно із заявою ОСОБА_1 адресованою начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.12.2024, ОСОБА_1 , у зв`язку з необхідністю надання документів щодо його захворювань для об`єктивного рішення ВЛК на даний час проходити ВЛК не може та від ВЛК не відмовляється.
На вказаній заяві наявна резолюція - роз`яснити обов`язковість ВЛК за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати один день до 10.12.2024.
09 грудня 2024 року оператором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №2623/М/2024 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до вказаного протоколу 09.12.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від проходження ВЛК. Дане діяння є порушенням вимог абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідок ОСОБА_6 , що стверджується його підписом у протоколі.
Права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП Позивачу було повідомлено та роз`яснено. Також у протоколі повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год 00 хв 10.12.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет 302.
Також у протоколі про адміністративне правопорушення №2623/М/2024 від 09.12.2024 Позивачем зазначено, що у зв`язку з необхідністю надання документів щодо його захворювань, для об`єктивного рішення ВЛК на даний час проходити ВЛК позивач не може та від ВЛК не відмовляється.
Позивач отримав другий примірник протоколу, що стверджується його підписом.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №2623/М/2024 від 10.12.2024 на Позивача накладено адміністративне покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09.12.2024 о 12 год 50 хв у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від проходження ВЛК. Дане діяння є порушенням вимог абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП позивачу було повідомлено та роз`яснено. Зауваження до протоколу надав, пояснення надав, а саме просить перенести проходження ВЛК, протокол підписав. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 11 год 00 хв 10.12.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет 302. Позивач був належним повідомлений про дату і час розгляду справи, у зазначений час не прибув, клопотань про перенесення розгляду справи не надав, тому було прийнято рішення про розгляд справи за його відсутності.
12 грудня 2025 року представник позивача - адвокат Березенко Євген Анатолійович звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про неможливість прибуття ОСОБА_1 за повісткою на 10 год 00 хв 10.12.2024.
Згідно з наявними у матеріалах справи повістками №1438255 позивачу належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 06.12.2024 о 14 год 00 хв, № 033616 - 06.12.2024 о 21 год 00 хв, №037951 - 10.12.2024 о 10 год 30 хв для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
10. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560).
Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Відповідно до ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені   статтею 132-2   цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються   статтями 279-1-279-8   цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до п. 28 Порядку №560 Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання)   повістки   (додаток 1).
Відповідно до п. 74 Порядку № 560    резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається   направлення   на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в   журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію   за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
11. Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, повісткою № 1438255 ОСОБА_1 був викликаний у ІНФОРМАЦІЯ_1 .  У повістці зазначено, що Позивачу належить з`явитися за викликом за адресою: АДРЕСА_1 06.12.2024 о 14:00 для уточнення даних. ОСОБА_3 прибув за викликом у зазначений час та місце/т. 1 а.с.17/.
З листа Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 29078-20252 від 07.02.2025 (290101) апеляційним судом встановлено, що відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» (далі - ІКС ІПНП) до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП в період часу з 05.02.2025 по 10.02.2025 надійшло 2 повідомлення щодо вчинення неправомірних дій відносно гр. ОСОБА_1 , а саме:
- 07.12.2025 о 15:55 з абонентського номеру НОМЕР_1 від адвоката Березенка Євгена Анатолійовича, ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно утримують його клієнта громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який напередодні добровільно прийшов до військкомату по повістці де його затримали та утримують до цього часу.
Дана інформація, відповідно до вимог пункту 5 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 (зі змінами) (далі - Порядок № 100), зареєстрована в ІКС ІПНІ до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені правопорушення та інші події Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (Черкаського РУП ГУНП) за № 80812.
За вищевказаним повідомленням прийнято рішення відповідно до Закону України «Про звернення громадян» від 07.12.2025 № 1/39890.
- 08.12.2025 о 13:52 год. з абонентського номеру НОМЕР_1 від адвоката Березенка Євгена Анатолійовича, ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що за адресою: м. Черкаси, вул. Хоменка, 19 працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.12.2024 незаконно утримують його клієнта громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому погрожують, психологічно тисну ображають та не годують.
Дана інформація, відповідно до вимог пункту 5 розділу ІІ Порядку № 1 зареєстрована в ІКС ІПНП до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинене правопорушення та інші події Черкаського РУП ГУНП за №81009.
За вищевказаним повідомленням прийнято рішення відповідно до Закон України «Про звернення громадян» від 08.12.2025 № 1/40075.
Висновки суду апеляційної інстанції.
12. Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.
13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що диспозиція ч. 3  ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення    законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Зазначена норма є бланкетною, тобто при її застосуванні необхідно застосовувати законодавчі акти, які визначають, зокрема,    правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.
14. Так, у спірній постанові наявне посилання на конкретну норму права, зокрема Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: порушення абз.4 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII, оскільки 09.12.2024 Позивач відмовився від проходження ВЛК.
15. Разом  з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що у відповідності до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
16. Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням вищезазначеного та усуваючи неповноту з`ясування судом обставин цієї справи, колегія суддів встановила, що у матеріалах справи є направлення від 0.12.2024 №114, згідно  з яким ОСОБА_1 направляється для встановлення придатності до проходження військової служби  за станом здоров`я в ДШВ у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період. 
17. Втім, жодних належних та допустимих у контексті ст. 73-74 КАС України доказів того, що таке направлення було вручено Позивачу під особистий підпис, що є обов`язковою передумовою притягнення його до відповідальності за відмову від проходження медичного огляду, у матеріалах справи відсутні.
18. При цьому, колегія суддів відзначає, що згідно з  ч.  2 ст. 77 КАС України в  адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що не було зроблено Відповідачем, а тому наявність підстав для притягнення Апелянта до адміністративної відповідальності - не доведена.
19. Більш того, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 адресована начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.12.2024, про те, що ОСОБА_1 , у зв`язку з необхідністю надання документів щодо його захворювань для об`єктивного рішення ВЛК на даний час проходити ВЛК не може та від ВЛК не відмовляється. На вказаній заяві наявна резолюція: роз`яснити обов`язковість ВЛК за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати один день до 10.12.2024.
20. Втім, у той же день 09.12.2024 Відповідачем вже було складено протокол №2623/М/2024 про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення та призначено розгляд адміністративної справи на наступний день - 10.12.2024 об 11:00, що суперечить принципу легітимних очікувань як складової принципу правової визначеності.  Позаяк, у військовозобов`язаного виникли легітимні очікування щодо можливості проходження ним ВЛК 10.12.2024 з можливістю надання усієї наявної у нього медичної документації задля встановлення придатності до військової служби за станом здоров`я.
21. У контексті зазначеного, колегія суддів відзначає, що у справі № 826/2195/16 Верховним Судом  (окрема думка) -  розкрито поняття легітимних очікувань в    публічно-правових відносинах у    практичній площині. Зокрема, зазначається, що принцип легітимних (законних) очікувань виражає, зокрема, позицію, що органи публічної влади повинні не лише дотримуватися приписів актів законодавства, а й    своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Тобто, якщо суб`єкт владних повноважень створив для осіб обґрунтовані підстави сподіватися на отримання певних прав понад ті, що гарантуються у   відповідності до принципів справедливості і    природного права, відповідні особи вважаються такими, які мають легітимні (законні) очікування, що підлягають захисту. Такий підхід забезпечує особам, на яких поширюється дія рішень органів публічної влади, можливість завбачливо вибудувати свою поведінку та очікувати настання відповідних наслідків.
22. Вказане дозволяє колегії суддів також стверджувати, що у діях Апелянта взагалі відсутній умисел на вчинення правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Позаяк, надання медичної документації, яка відсутня в ЕСОЗ, навіть якщо з такої документації не вбачається наявність підстав для виключення особи з військового обліку, є обов`язком  самого військовозобов`язаного який направляється на ВЛК згідно з абз.2-3 п. 3.5 р.3 Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року. Більш того, такий обов`язок обумовлений необхідністю детального дослідження стану здоров`я військовозобов`язаного з метою прийняття повного та обґрунтованого висновку щодо його придатності/непридатності до військової служби.
23. Окрім того, колегія суддів відзначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.   
24. Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, як то передбачено статтею 277-2 КУпАП, вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 6 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17.
25. Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено 09.12.2024, а розгляд справи призначено на наступний день 10.12.2024 об 11:00, що свідчить про позбавлення Позивача права на захист та можливості реалізувати інші права, передбачені ст. 268 КУпАП та, відповідно, про протиправність спірної постанови.
26. Принагідно, колегія суддів відзначає, що з доводів та наданих Позивачем доказів також вбачається, що його представник - адвокат Березенко Є.А., 07.12.2024 та 08.12.2024 звертався до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП з повідомленнями про те, що з 06.12.2024 працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно утримують його клієнта - громадянина ОСОБА_1 , погрожують, психологічно тиснуть, ображають та не годують. Втім, апеляційний суд зазначає, що  такі обставини не стосуються предмету доказування безпосередньо у цій справі, оскільки спірні правовідносини мали місце 09.12.2024. Обставини щодо незаконного позбавлення волі, як на тому наполягає Позивач, не підлягають розгляду у порядку саме адміністративного судочинства.
27. Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що суд та Відповідач грубо порушили його права, не звернувши увагу на той факт, що він 10.12.2024 о 10:22 перебував на прийомі у лікаря, а відтак не міг взяти участь у розгляді справи з поважних причин, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про такі обставини представник Апелянта повідомив Відповідача 12.12.2024, тобто через два дні після прийняття спірної постанови, а відтак вони об`єктивно не могли бути враховані начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 /т. 1 а.с.20/.
28. Аналізуючи всі доводи сторін, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
29. Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення адміністративного позову у цій справі в повному обсязі.
30.  Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
31. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року - скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню повністю.
32. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, оскільки колегія суддів дійшла до висновку про скасування рішення  суду першої інстанції та прийняття нового про задоволення  адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, наявні підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача понесених ним судових витрат зі  сплати судового збору у загальному розмірі 1514,00 грн.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року- скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 2623/М/2024 від 10.12.2024.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) судові витрати в розмірі 1514,00 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 
Судове рішення виготовлено 16 липня 2025 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      Є.І. Мєзєнцев

                                                                                В.В. Файдюк