ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/9094/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,     
 за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року (суддя Кисель Р.В.) у справі №280/9094/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправними та скасувати:
наказ командира відповідача 1 (по стройовій частині) від 07.04.2023 №107 у частині того, що смерть командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9)-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 наступила під час виконання обов`язків військової служби;
накази командир відповідача 1 (по стройовій частині) від 07.04.2023 №553 та від 19.05.2023 №802;
висновок службового розслідування по факту загибелі командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9)-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 , затверджений командиром відповідача 1 21.07.2023;
наказ начальника відповідача 2 від 12.06.2023 №245 – про призначення спеціального розслідування;
акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 07 квітня 2023 року о 01 годині 05 хвилин (форма Н-5*) від 13.05.2024;
акт №16312024 про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений начальником відповідача 2 13.05.2024 (форма НТ*);
постанову №214 відповідача 3 від 16.07.2024;
зобов`язати відповідача 1 провести розслідування нещасного випадку за фактом смерті командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9)-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 у відповідності до “Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з 
військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України”, затвердженої наказом МОУ №332 від 27.10.2021.
В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що відповідач 1 повинен був провести спеціальне розслідування, у порядку, визначеному Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ №332 від 27.10.2021. За результатами проведення такого розслідування мають бути складені Акти, відповідно до форми, затвердженої у Додатках до Інструкції 332. Проте таке розслідування відповідачем 1 не проведене. Постанова №214 від 16.07.2024 прийнята не уповноваженою на те органом (не штатною ВЛК, у розумінні указаного Положення про ВЛЕ). Тому вона є протиправною, оскільки суб`єкт владних повноважень діяв без відповідних повноважень. Крім того, з тексту спірної постанови від 16.07.2024 вбачається, що вона прийнята без урахування Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та/або Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332. Висновки відповідачів про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_3 не могли бути встановлені на підставі Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 13.05.2024, Акту про нещасний випадок невиробничого характеру від 13.05.2024 та Висновку службового розслідування по факту загибелі від 21.07.2023, а тому є протиправними. Також звертає увагу суду на те, що правових підстав для призначення відповідачем 1 службового розслідування (відповідно до наказу МВС №347 від 21.04.202) по факту загибелі командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9) - 1-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 не було. Оскільки за результатами неправомірно призначеного "службового" розслідування було складено та затверджено спірний Висновок, і обставини, події, які наведені у ньому не відповідають дійсності та можуть бути використані на шкоду позивачці (при вирішенні питання отримання виплат, передбачених Постановою КМУ №168 від 28 лютого 2022 року та Наказом МВС №484 від 09.08.2022 р) - Висновок службового розслідування по факту загибелі її чоловіка, затверджений 21.07.2023 командиром в/ч НОМЕР_1 НГУ полковником ОСОБА_4 також слід визнати протиправними та скасувати. Вважала, що відповідачі за результатами Службового розслідування по факту загибелі ОСОБА_3 та Спеціального розслідування нещасного випадку дійшли необґрунтованого висновку про встановлення причинного зв`язку із діянням старшого сержанта ОСОБА_3 щодо вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби на бойовому посту та наслідками у вигляді загибелі та поранення особового складу. З цих підстав позивачка зазначала, що проведені відповідачами службове та спеціальне розслідування є незаконними, такими, що позбавляють її можливості отримати інші документи, які необхідні для реалізації права на одноразову грошову допомогу. В зв`язку з чим, на думку позивачки, слід зобов`язати відповідача 1 провести розслідування нещасного випадку у відповідності до “Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України”. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки.
Суд виходив з того, що відповідачами обгрунтовано проведено службове розслідування на підставі положень Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608.
Суд зазначив, що спірні накази та акти відповідача 1 повністю відповідають вимогам Порядку №608, винесені законно та обґрунтовано, в зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.
Суд дійшов висновку про те, що Медична (військово-лікарська) комісія ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” є повноважною щодо визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв), що спричинили смерть (загибель) поліцейських, військовослужбовців НГУ, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців НГУ, колишніх осіб рядового і начальницького складу.
З цих підстав, врахувавши підстави винесення оскаржуваної постанови №214 (висновки службового та спеціального розслідування), суд дійшов висновку про законність та обгрунтованість вказаної постанови.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивачка посилається на те, що відповідачем -1 протиправно призначено проведення службового розслідування ( накази від 07.04.2023 №553 та від 19.05.2023 №802) на підставі положень Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затвердженого наказом МВС №347 від 21.04.2020. За позицією позивачки вказаний наказ МВС №347 не регулює порядок проведення розслідувань, у випадку загибелі військовослужбовців. З цих підстав позивачка вказує на неправомірність наказів від 07.04.2023 №553 та від 19.05.2023 №802 і, як, наслідок на неправомірність самого Висновку про результати проведеного службового розслідування. Також, позивачка вказує на те, що за наслідками спеціального розслідування, яке, за позицією позивачки також неправильно було проведено на підставі положень Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, не було встановлено обставин, що призвели до загибелі її чоловіка, а також не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку із діями військовослужбовця та його загибеллю. Крім цього, позивачка вважає неповноважним органом Медичну (військово-лікарська) комісію ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” на видання оскаржуваної постанови №214, а також зазначає, що Медичною (військово-лікарська) комісію не були дослідженні документи, наявність яких є обов`язковою відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оброни України від 14 серпня 2008 року №402, в редакції на час прийняття спірної постанови №214. За узагальнюючою позиції позивачки для встановлення військово-лікарською комісією причинного зв`язку між пораненням та загибеллю її чоловіка Відповідач – 1 повинен був провести спеціальне розслідування в порядку, визначеному Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ №332 від 27.10.2021, та за результатами такого розслідування мають бути складені Акти, відповідно до форми, затвердженою у Додатках до Інструкції 332, які і повинні бути предметом дослідження ВЛК на предмет встановлення причинного зв`язку поранення, що спричинило смерть її чоловіка.
У відзиві на апеляційну скаргу Державна установа “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області вказує на те, що позивачка не обгрунтовано зазначає про неправильність застосування норм права, якими регламентовано порядок проведення спеціальних розслідувань нещасних випадків, діяльність медичних (військово-лікарських) комісій МВС, оскільки не враховує того, що померлий ОСОБА_3 був військовослужбовцем НГУ, а не Збройних Силу України, для яких встановлені окремі порядки проведення спеціальних розслідувань.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 ), про що 16.12.2022 р. Біляївcьким відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області було зроблено актовий запис №333 та видане Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 .
Старший сержант ОСОБА_3 , командир гранатометного відділення – командир гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення, брав участь заходах, необхідних для оборони України, перебуваючи у складі в/ч НОМЕР_1 НГУ, що підтверджується довідкою від 26.09.2023 №7144 та не заперечується сторонами.
На підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_4 БрОП №304 ДСК від 30.03.2024 командир гранатометного відділення – командир гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ старший сержант ОСОБА_3 був відправлений до околиць населеного пункту АДРЕСА_1 для здійснення відсічі збройної агресії російської федерації проти України
07.04.2023 близько 01 години 05 хвилин відбувся обстріл позицій в/ч НОМЕР_1 НГУ в районі АДРЕСА_1 під час якого отримав поранення несумісні з життям військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший сержант ОСОБА_3 . Після обстрілу відповідними евакуаційними командами в/ч НОМЕР_1 НГУ тіло загиблого було евакуйовано з позиції та направлено до Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи.
Згідно свідоцтва судово-медичної експертизи (СМЕ) про смерть №1831 від 10.04.2023 ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 унаслідок множинних осколкових поранень нижніх кінцівок з ушкодженням крупних кровоносних судин та масивної крововтрати.
За даним фактом наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 07.04.2023 №553 було призначено службове розслідування з метою уточнення причин та обставин загибелі старшого сержанта ОСОБА_3 .
Висновком службового розслідування:
підтверджено факт загибелі командира гранатометного відділення – командира гранатометного взводу (СПГ-9) 1-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 , яка настала під час виконання ни обов`язків військової служби, безпосередньої участі у бойових діях, внаслідок ушкоджень спричинених іншими видами вибухів та осколками;
вважати відсутньою вину посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо дій (або бездіяльності), що призвела до загибелі командира гранатометного відділення – командира гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 ;
вважати встановленим причинний зв`язок між вживання алкогольних напоїв, перебуванням у стані алкогольного сп`яніння під час виконання бойового завдання командиром гранатометного відділення – командира гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 та наслідками у вигляді загибелі та поранення особового складу;
вважати, що смерть командира гранатометного відділення – командира гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 сталася внаслідок одиночної масивної крововтрати, множинних осколкових поранень нижніх кінцівок з ушкодженням крупних кровоносних судин.
Крім того, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.06.2023 за №245, зі змінами від 06.05.2024 №242, призначено спеціальне розслідування за фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 . 
За результатами розслідування складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 07 квітня 2023 року о 01 годині 05 хвилин від 13.05.2024 (Форма Н-5*).
В Акті зазначено, що службовим розслідуванням встановлено наявність причинного зв`язку із діяннями старшого сержанта ОСОБА_3 щодо вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби на бойовому посту та наслідками у вигляді загибелі та поранення особового складу.
Відповідно до листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Національної поліції України від 19.04.2023 №4264/6-2023 встановлено, що згідно висновку судово-медичного експерта №1831 від 07.04.2023, призначена в рамках кримінального провадження №12023080000000212 від 07 квітня 2023 року, в крові трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий сприт в концентрації - 1.0 проміле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння перед настанням смерті. За життя дана концентрація відповідає алкогольному сп`янінню легкого ступеню.
За висновком Комісії нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
За результатами розслідування складався акт за формою НТ*.
Акт №16312024 від 13.05.2024 про нещасний випадок невиробничого характеру (Форма НТ*) містить аналогічні висновки щодо обставин загибелі старшого сержанта ОСОБА_3 .
Після проведення службового та спеціального розслідування в/ч НОМЕР_1 НГУ 01.07.2024 за вих.№3/29/14-9162 було надіслано до ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області”  направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи стосовно ОСОБА_3 .
ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” було сформовано постанову М(ВЛ)К №214 від 16.07.2024 року із зазначенням:
1) Діагноз та постанова медичної (військово-лікарської) комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва): Множинні осколкові поранення нижніх кінцівок з ушкодженням крупних кровоносних судин. Масивна крововтрата (07.04.2023).
2) Поранення одержане в результаті нещасного випадку (в стані алкогольного сп`яніння під час ворожого обстрілу отримав смертельне поранення), яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та причина смерті, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби.
Підставами для такої постанови М(ВЛ)К стали надані документи в/ч НОМЕР_1 НГУ, в т.ч. свідоцтво про смерть від 10.04.2023, а також акти за формами НТ* та Н-5*.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями та висновками відповідачів, позивачка звернулася з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, встановлені обставини справи, які не заперечуються позивачкою, свідчать про те, що померлий ОСОБА_3 був військовослужбовцем Національної гвардії України.
Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346.
Відповідно до п.1.2 Порядку №1346 дія цього Порядку поширюється, у тому числі, на з`єднання та військові частини Національної гвардії України.
Згідно із п.2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають, у тому числі, випадки смерті в підрозділах (далі нещасні випадки).
У свою чергу, Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ №332 від 27.10.2021, на яку посилається позивачка, визначено процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Отже, Інструкція №332 не визначає процедуру проведення розслідувань за фактом нещасних випадків, що мали місце з військовослужбовцями Національної гвардії України.
Таким спеціальним порядком, стосовно військовослужбовців Національної гвардії України, як зазначено вище, є Порядок №1346.
Тобто, у спірному випадку відповідачем обгрунтовано проведено розслідування нещасного випадку з ОСОБА_3 за процедурою, визначеною Порядком №1346.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованою позицію позивачки про необхідність проведення у спірному випадку розслідування загибелі ОСОБА_3 у порядку, передбаченому Інструкцією №332. 
Отже, заявлені у цій справі позивачкою вимоги щодо зобов`язання відповідача 1 провести розслідування нещасного випадку за фактом смерті ОСОБА_3 у порядку, передбаченому Інструкцією №332, є необгрунтованими у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Відповідно до п.3.11 Порядку №1346 Комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: унаслідок дій, учинених у стані алкогольного сп`яніння.
У відповідності до Порядку №1346 якщо за висновками роботи Комісії з розслідування прийнято рішення про те, що нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складаються акти за формою Н-5 та НТ*.
Саме такі акти складено комісією за результатами розслідування нещасного випадку з ОСОБА_3 , в яких зроблено висновок про те, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових розслідувань.
Стосовно посилань позивачки на неправомірність призначення у спірному випадку проведення службового розслідування на підставі положень Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затвердженого наказом МВС №347 від 21.04.2020, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, за позицією позивачки вказаний наказ МВС №347 не регулює порядок проведення розслідувань, у випадку загибелі військовослужбовців. З цих підстав позивачка вказує на неправомірність наказів від 07.04.2023 №553 та від 19.05.2023 №802 і, як, наслідок на неправомірність самого Висновку про результати проведеного службового розслідування.
Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією позивачки про те, що наказ МВС №347 не регулює порядок проведення розслідувань, у випадку загибелі військовослужбовців. 
Пунктом 1 Порядку №347 визначено, що цей Порядок визначає підстави, порядок проведення службових розслідувань стосовно військовослужбовців Національної гвардії України, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, права та обов`язки посадових осіб під час проведення службових розслідувань.
При цьому, п.4 Порядку №347 прямо передбачено, що дія цього Порядку не поширюється на порядок проведення розслідувань: нещасних випадків, професійних захворювань, аварій, що проводяться згідно з Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за № 83/7404 (зі змінами).
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження позивачки про те, що службове розслідування було проведено відносно загиблого ОСОБА_3 .
Вказане службове розслідування було призначено за фактом загибелі ОСОБА_3 і воно стосувалося встановленню обставин як щодо загибелі ОСОБА_3 так і щодо дій інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , (наявності чи відсутності в їх діях вини), що призвели до загибелі ОСОБА_3 .
Отже, підстав стверджувати про неправомірність призначення відповідачем у спірному випадку проведення службового розслідування суд апеляційної інстанції не вбачає.
Стосовно позиції відповідачки про неправомірність постанови М(ВЛ)К №214 від 16.07.2024 року, яку прийнято ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області”.
Позиція позивачки полягає у тому, що ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” не є уповноваженою ВЛК на прийняття такої постанови, а також те, що ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області”, під час прийняття вказаної постанови, не було враховано документи наявність яких є обов`язковою відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оброни України від 14 серпня 2008 року №402, в редакції на час прийняття спірної постанови №214.
Надаючи оцінку такій позиції позивачки, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Як зазначено вище, в/ч НОМЕР_1 НГУ 01.07.2024 надіслано до ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи стосовно ОСОБА_3 . У судовому засіданні представник відповідача 3 повідомив суд, що таке направлення військової частини було датовано 01.07.2024.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС.
Відповідно до п.1 Положення №285 (станом на час надходження до комісії документів у спірному випадку) (тут і далі) це Положення визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС), та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України (далі - ЗОЗ НГУ).
Згідно з п.2 Положення №285 основними завданнями М(ВЛ)К є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), що спричинили смерть (загибель) поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, осіб, звільнених з військової служби, колишніх осіб рядового і начальницького складу.
У відповідності до п.1 розділу ІІ Положення №285 лікарська та військово-лікарська експертизи проводяться штатними та позаштатними М(ВЛ)К. Лікарсько-льотна експертиза проводиться позаштатними ЛЛК, які утворюються у штатних М(ВЛ)К (за потреби).
Згідно із п.2 п.1 розділу ІІ Положення №285 штатними М(ВЛ)К є Центральна медична (військово-лікарська) комісія (далі - ЦМ(ВЛ)К) Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі - ДУ ГМЦ), М(ВЛ)К державних установ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України» по областях, місту Києву та Київській області (далі - ДУ ТМО).
Таким чином, ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” є штатним М(ВЛ)К, яка наділена повноваженнями щодо розгляду нещасних випадків стосовно військовослужбовців НГУ.
Відповідно до п.17 розділу ІХ Положення №285 визначення причинного зв`язку захворювання поранення (травми, контузії, каліцтва), що призвело до смерті військовослужбовця, особи, звільненої з військової служби, проводиться штатними М(ВЛ)К.
Отже, твердження позивачки про те, що ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” є не уповноваженим органом щодо встановлення причинного зв`язку поранення, що призвело до загибелі її чоловіка, є безпідставними.
Згідно із п.31 розділу ІХ Положення №285 для прийняття рішення (постанови) про причинний зв`язок захворювання, поранення (травми, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної М(ВЛ)К разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із Направленням на медичний огляд подаються такі документи (засвідчені копії документів):
довідка про проходження військової служби або копія службового посвідчення (військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу);
довідка за формою, наведеною в Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності);
медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва): медична книжка військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби), витяги з медичної карти амбулаторного хворого (медичної карти стаціонарного хворого), виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідки ЗОЗ, ЗОЗ МВС, ЗОЗ НГУ, свідоцтво про хворобу (Довідка М(ВЛ)К);
довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) - для військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво);
копії Акта про нещасний випадок, Акта про нещасний випадок невиробничого характеру - у разі проведення відповідних розслідувань;
лікарське свідоцтво про смерть - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби);
свідоцтво про смерть - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби).
У спірному випадку встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови №214 стали надані в/ч3029 НГУ документи, у тому числі, свідоцтво про смерть, а також акти за формами Н-5 та НТ*.
Отже, судом встановлено, що оскаржувану постанову №214 комісією ДУ “ТМО МВС України по Запорізькій області” прийнято на підставі документів, перелік яких наведено в п.31 розділу ІХ Положення №285.
Щодо аргументів позивачки про неврахування відповідачем, при здійсненні військово-лікарської експертизи, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Сила України, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 4 серпня 2008 №402, і, як наслідок, не врахування документів, передбачених Положенням №402, при здійсненні військово-лікарської експертизи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, дійсно абзацом 3 частини 4 Розділу І Положення №285, у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 квітня 2023 №321, було передбачено, що при здійсненні військово-лікарської експертизи стосовно військовослужбовців НГУ, резервістів, кандидатів на військову службу за контрактом, кандидатів на навчання у ВВНЗ, М(ВЛ)К керуються Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Сила України, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 4 серпня 2008 №402.
Разом з тим, Положення №285 у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2024 року №331, яке було чинним на час здійснення військово-лікарської експертизи стосовно ОСОБА_3 , вказаної норми не передбачало, натомість, передбачало окремі градації поранень, травм, захворювань, контузій військовослужбовців НГУ для визначення їх причинного зв`язку (п.13 Розділу ІХ).
Таким чином, у спірному випадку у відповідача 3 не існувало обов`язку (правових підстав) для застосування Положення №402 при здійсненні військово-лікарської експертизи стосовно ОСОБА_3 , який був військовослужбовцем НГУ.
Відповідно до п.13 Розділу ІХ Положення №285 рішення (постанови) М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців приймаються в таких формулюваннях:
1) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
У такому формулюванні рішення (постанова) М(ВЛ)К не приймається, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво), у тому числі, яке призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю
або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
2) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане, в разі виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), отриманих за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті 1 цього пункту.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Рішення (постанова) М(ВЛ)К у формулюванні «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» не приймається, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво), у тому числі, яке призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
3) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), отримане в результаті нещасного випадку (зазначається вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно отримане військовослужбовцем у результаті нещасного випадку за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або отримане внаслідок вчинення ним правопорушення.
У такому самому формулюванні приймаються постанови щодо поранень (травм, контузій, каліцтв), отриманих за обставин, передбачених Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за № 83/7404 (далі - Порядок).
Отже, враховуючи те, що на час отримання поранення ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено відповідними доказами (т.2 а.с.14), то з огляду на наведені норми Положення №285 у відповідача 3 не існувало правових підстав для визначення причинного зв`язку поранення, що призвело до смерті військовослужбовця НГУ, як такого, що пов`язане із захистом Батьківщини, що фактично і є основною метою позивачки з огляду на аргументи, наведені в позові.
Щодо доводів позивачки про не встановлення причинного зв`язку між вживанням ОСОБА_3 алкогольних напоїв та його пораненням, що призвело до загибелі.
Так, службовим розслідуванням встановлено, що старший сержант ОСОБА_3 , під час виконання бойового завдання щодо відсічі збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій, у прямому вогневому контакті з противником, вживав алкогольні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. У зв`язку із перебуванням у стані сп`яніння на бойовому пості, посадові особи підрозділу вимушені були прибути на взводний опорний пункт та здійснити переміщення особового складу, яке не було передбачено графіком несення служби. У зв`язку із необхідністю виведення військовослужбовців, які перебували у стані алкогольного сп`яніння, з бойової позиції, змушені були покинути захисні укриття та пересуватись відкритою місцевістю, яка перебуває у зоні ураження противником. Переміщення великої групи військовослужбовців, яка була нетиповою для даної місцевості, де переміщення особового складу здійснюється у значно меншій кількості, привернуло увагу противника, який завдав ракетного удару по групі на відкритій місцевості. Перебування військовослужбовців поза межами захисних укриттів збільшило шкоду, завдану противником та призвело до загибелі та поранення особового складу.
Отже, поранення, що призвело до загибелі ОСОБА_3 , перебуває в прямому причинному зв`язку із вживанням останнім алкогольних напоїв та перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, оскільки саме такі протиправні дій ОСОБА_3 призвели до необхідності його переміщення з опорного пункту, чим і було обумовлено вихід із захисного укриття та пересування відкритою місцевістю, що надало ворогу можливість нанесення ракетного удару. За звичайних обставин, старший сержант ОСОБА_3 , разом з іншим особовим складом, перебував би у захисних спорудах, та не мав би необхідності виходити на відкриту місцевість, наражаючи себе на небезпеку. 
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивачки про не встановлення причинного зв`язку між діями ОСОБА_3 та його загибеллю.
Щодо аргументів позивачки про наявність двох наказів відповідача 1 №107 від 07.04.2023, в яких визначено різні причини смерті ОСОБА_3 .
Так, 07.04.2023 відповідачем видано наказ №107, в якому причина смерті визначена як: «смерть наступила внаслідок масивної крововтрати та множинних осколкових поранень нижніх кінцівок з ушкодженням кровоносних судин під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаних із безпосередньою участю у бойових діях».
Після надходження до відповідача 1 постанови М(ВЛ)К №214 від 16.07.2024, в якій повноважним органом встановлено причину смерті – ТАК, пов`язана із проходженням військової служби, до наказу №107 було внесено зміни, а саме наказом №212 від 17.07.2024 (т.2 а.с.59 зворот) внесено зміни до пункту 3 наказу №107 замінивши слова: «смерть наступила внаслідок масивної крововтрати та множинних осколкових поранень нижніх кінцівок з ушкодженням кровоносних судин під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаних із безпосередньою участю у бойових діях» на слова «смерть настала внаслідок ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій та пов`язана із проходженням військової служби».
Отже, судом встановлена наявність одного наказу №107 від 07.04.2023 до якого наказом №212 від 17.07.2024 внесено зазначені зміни. І підставою для внесення таких змін стала постанова М(ВЛ)К №214 від 16.07.2024, як органу наділеного повноваженнями щодо встановлення причини смерті.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про не встановлення у цій справі обставин, які б свідчили про неправомірність дій чи рішень відповідачів у справі, наслідком яких би було неправильне встановлення причини смерті військовослужбовця НГУ ОСОБА_3 .
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.316, 321, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі №280/9094/24 – без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 13.08.2025
Повний текст судового рішення складено 14.08.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров