СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року                                   м. Харків                        Справа № 917/144/25  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя  Россолов В.В.
секретар судового засідання Семченко Ю.О.
за участю представників сторін:
позивача -   Ганченко М.О.
відповідача  - не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Шлях» (вх1245П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025
у справі №917/144/25 (суддя Мацко О.С., повний текст рішення підписано 06.05.2025)

за позовною заявою Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Шлях», Полтавська область, м.Кременчук,
про стягнення 2.217.263,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ТОВ «СК «Шлях» про cтягнення 2.217.263,66 грн, з яких 1.425.383,78 грн - пеня за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №2401000048 від 18.01.2024, 791.879,88 грн — штраф. Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №2401000048 від 18.01.2024 в частині поставки товару.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі №917/144/25  позов задоволено. Присуджено до стягнення з ТОВ «СК «Шлях»  на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 1.425.383,78 грн - пені за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №2401000048 від 18.01.2024, 791.879,88 грн штраф, 26.607,16 грн судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач ТОВ «СК «Шлях», звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 по справі №917/144/25  та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Укртрансгаз» до ТОВ «СК «Шлях» про стягнення боргу у розмірі 2.217.263,66 грн - відмовити повністю, судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову покласти на АТ «Укртрансгаз». Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- позивачем не надано належних і допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження розміру заборгованості, на якого процесуальним законом покладено обов`язок доведення своїх вимог належними засобами доказування, не надано таких доказів;
- не можна вважати доведеним розмір стягнення з ТОВ «СК «Шлях» 1.425.383,78 грн – пені за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № 2401000048 від 18.01.2024 р. та 791.879,88 грн – штрафу.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Медуниця О.Є., Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 апеляційну скаргу позивача залишено без руху через несплату судового збору у відповідному розмірі та через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Витребувано матеріали справи №917/144/25 з Господарського суду Полтавської області.
10.06.2025 на вимогу ухвали апеляційного суду з Господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи №917/144/25.
03.06.2025 через підсистему “Електронний суд” до Східного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження у справі №917/144/25, в яких позивач просить відмовити ТОВ «СК «Шлях» у прийнятті до розгляду апеляційної скарги від 28.05.2025 на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі №917/144/25 та повернути її заявнику  разом з доданим до неї документом. При цьому, позивач стверджує, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не дотримано вимог ст.258 ГПК України, що є наслідком настання підстав передбачених ст.260 ГПК України, зокрема, в порушення п.4 ч.2 ст.258 ГПК України, відповідачем у апеляційній скарзі не зазначено рішення, що оскаржується; в порушення п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, відповідачем до апеляційної скарги не додано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
13.06.2025, в строк наданий судом, через підсистему “Електронний суд” до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ «СК «Шлях» надійшла заява про усунення недоліків разом з платіжною інструкцією №ПН72243С1 від 12.06.2025 на суму 39.910,80 грн за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2025 у справі №917/144/25. Щодо виправлення помилки в прохальній частині апеляційної скарги ТОВ «СК «Шлях», апелянт зазначає, що ним в пунктах 1 та 2 прохальної частини апеляційної скарги було помилково зазначено таке: « 1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Шлях» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2025 у справі № 917/144/25 – задовольнити. 2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2025 у справі №917/144/25 – скасувати.». Враховуючи, що рішення у справі №917/144/25 було прийнято Господарським судом Полтавської області 29.04.2025 року, апелянт просить вважати вірним наступне формулювання пунктів 1 та 2 апеляційної скарги: « 1. Апеляційну скаргу ТОВ «СК «Шлях» на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі № 917/144/25 – задовольнити. 2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі № 917/144/25 – скасувати.».
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді  Медуниця О.Є., Россолов В.В., в зв`язку з відпусткою судді Радіонової О.О.
Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача; встановлено строк по 07.07.2025 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано учасникам справи в строк по 07.07.2025 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи призначено на 29.07.2025.
20.06.2025 через електронну підсистему “Електронний суд” на адресу Східного апеляційного господарського суду від АТ «Укртрансгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення залишити без змін.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач посилається на такі обставини:
- постачальник не виконав обов`язки щодо поставки товарів у строк, передбачений договором (до 17.06.2024), а також не усунув порушення ані на момент звернення позивача до суду (20.01.2025), ані станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції (29.04.2025).
- вартість непоставленого товару становить 7.918.798,80 грн, що підтверджується матеріалами справи; відповідно до п.7.4. договору позивач має право на стягнення пені та штрафу, загальна сума яких складає 2.217.263,66 грн (1.425.383,78 грн пені та 791.879,88 грн штрафу);
- відповідач, всупереч вимогам ГПК України, у своїй апеляційній скарзі не вказує конкретної правової підстави, з якою законодавство пов`язує можливість перегляду судового рішення (ст.ст. 276-279 ГПК України), а лише формально зазначає недоведеність позовних вимог.
- відповідач не скористався своїм правом надати належні та допустимі докази у суді першої інстанції, а також не навів обґрунтованих контраргументів, які б спростовували позовні вимоги.
- подані позивачем до суду докази (договір №2401000048 з додатками, розрахунок пені та штрафу, документи переписки тощо) повністю підтверджують як факт порушення відповідачем умов договору, так і правомірність заявленої до стягнення суми неустойки.
29.05.2025 на адресу Східного апеляційного господарського суду через підсистему “Електронний суд” від представника відповідача та директора ТОВ «СК «Шлях» надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату фактично ідентичного змісту. В обгрунтування клопотання представник відповідача посилається на те, що не може прибути до суду через погане самопочуття, спричинене захворюванням на гостру респіраторну вірусну інфекцію. Окрім того, зазначає, що лише 28.07.2025 уклав договір про надання правничої (правової) допомоги з ТОВ «СК «ШЛЯХ», а тому об`єктивно не мав достатнього часу для підготовки правової позиції у даній справі. У зв`язку з цим представник просить суд визнати поважною причину його неявки у судове засідання 29.07.2025, відкласти розгляд апеляційної скарги у справі № 917/144/25 на іншу дату для забезпечення належного представництва інтересів ТОВ «СК «ШЛЯХ» законним представником у судовому засіданні.
Розглянувши надане стороною клопотання про відкладення розгляду справи, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне:
1) в силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні;
2) колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі, сторонами не подано нових доказів чи доводів, які б потребували розгляду їх безпосередньо в судовому засіданні;
3) судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи наявні процесуальні документи сторін, в яких останні висловили свою правову позицію, а також інші документи, необхідні для прийняття обґрунтованого рішення зі спору. В той час як у клопотанні про відкладення розгляду справи відповідач не довів обов`язковість своєї присутності в судовому засіданні і неможливості представляти інтереси відповідача іншим представником. Також представник апелянта не надав жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність захворювання та неможливість участі у судовому засіданні, а саме: медичної довідки або іншого документа, виданого уповноваженою медичною установою відповідно до чинного законодавства України. Посилання на укладення договору про надання правничої допомоги напередодні засідання не є підставою для відкладення справи: законодавство не ставить право особи на захист у залежність від конкретного моменту укладення договору про правову допомогу. Вибір часу звернення до адвоката є виключно розсудом сторони у справі та не може покладати на суд обов`язку змінювати процесуальні строки або порушувати розумні строки розгляду справи. При цьому інтереси відповідача вже представлені у справі шляхом подання апеляційної скарги, а також матеріалів справи, які надані суду.
Ураховуючи положення статті 273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду, зважаючи на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, з огляду на відсутність передбачених частиною 11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, адже, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи і вважає за можливе закінчити апеляційний розгляд справи у даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами.
29.07.2025 в судове засідання в режимі відеоконференції з`явився представник позивача - Ганченко М.О., який підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
18.01.2024 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Покупець за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Шлях» (Постачальник за договором, відповідач по справі) було укладено договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №2401000048, за умовами якого Постачальник зобов`язувався у визначений цим договором строк передати у власність Покупця «Конструкції та їх частини (Швидкоспоруджувальні захисні споруди цивільного захисту модульного типу (Лот №1 Швидкоспоруджувальні захисні споруди цивільного захисту модульного типу))» код згідно ЄЗС ДК 021:2015 - 44210000-5, зазначені у специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору, а Покупець прийняти і оплатити такі Товари. Згідно зі Специфікацією до договору загальна ціна товару з ПДВ становить 7.918.798,80 грн.
Іншими умовами договору сторони визначили наступне:
- Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації (п.5.1 договору);
- право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товарів Постачальником Покупцю за видатковою накладною в місці поставки (п.5.6 договору);
- датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13. цього Договору та одночасна передача Постачальником Покупцю в повному обсязі наведених нижче наступних документів: видаткової накладної; оригіналу рахунку-фактури; товарно-транспортної накладної; оригіналу паспорту та/або сертифікату якості та/або іншого аналогічного документу на кожну одиницю (або партію) Товарів; документу про підтвердження гарантійних зобов`язань виробника на Товар (у разі відсутності такої інформації в паспорті якості та/або сертифікаті якості на Товар); інструкції з експлуатації (або іншого аналогічного документу у разі його складання виробником Товарів); копію діючого сертифікату відповідності згідно ДСТУ 9195:2022 ШВИДКОСПОРУДЖУВАНІ ЗАХИСНІ СПОРУДИ ЦИВІЛЬНОГО ЗАХИСТУ МОДУЛЬНОГО ТИПУ із протоколом випробувань на кожну одиницю (або партію) Товарів (п. 5.8 договору);
- Постачальник здійснює передачу Товарів Покупцю на умовах цього Договору на підставі Акту приймання Товарів за кількістю та якістю, складеному в 3 (трьох) примірниках (2 (два) примірника для Покупця, 1 (один) примірник для Постачальника) щодо приймання Товарів, в якому зазначається: місце і дата складання Акту приймання Товарів за кількістю та якістю, реквізити цього договору (п. 5.13 договору).
За твердженням позивача АТ «Укртрансгаз» відповідач не виконав умови договору №2401000048 від 18.01.2024 щодо своєчасної поставки товару, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача загальної суми у розмірі 2.217.263,66 грн, що включає пеню у розмірі 1.425.383,78 грн за порушення строків поставки, а також штраф у сумі 791.879,88 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач надав договір про закупівлю товарів, відповідні додатки до нього та інші докази, що підтверджують факти, на які посилається позивач.
Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що між сторонами укладено чинний договір, відповідно до якого позивач належним чином виконав свої зобов`язання, що підтверджується наданими доказами та актами приймання-передачі без зауважень відповідача. Відповідач, своєю чергою, не спростував обґрунтованість заявлених сум заборгованості, не надав належних і допустимих доказів їх відсутності або виконання зобов`язань, а посилання на фінансові труднощі не звільняють його від обов`язку належного виконання договірних зобов`язань. Суд встановив, що сума заборгованості відповідає умовам договору та підтверджена матеріалами справи, а відсутність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності та відсутність доказів сплати обґрунтовує висновок про порушення ним умов договору. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог і підставність їх задоволення.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Між сторонами у справі виникло зобов`язання з приводу своєчасної поставки товару та штрафу за порушення строків поставки товару.
Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Як передбачено ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №2401000048 від 18.01.2024, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами частин першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з вимогами частини першої статті 265 Господарського кодексу України, визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
При цьому, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору колегія суддів констатує, що сторони узгодили виникнення обов`язку у ТОВ “СК “Шлях”  поставити товар, а у в свою чергу ПАТ «Укрнафта»  прийняти його та оплатити. Крім того, умовами спірного Договору, зокрема в пункті 5.1, сторони визначили, що Постачальник зобов`язується передати Покупцю товари у визначеній кількості, у встановлені строки та в місці поставки згідно зі Специфікацією.  
В свою чергу, Специфікацією встановлено, що ТОВ “СК “Шлях” взяло на себе зобов`язання поставити ПАТ «Укрнафта» наступний Товар: «Конструкції та їх частини (Швидкоспоруджувальні захисні споруди цивільного захисту модульного типу (Лот № 1 Швидкоспоруджувальні захисні споруди цивільного захисту модульного типу))» код згідно ЄЗС ДК 021:2015 - 44210000-5  загальною вартістю 7.918.798,80 грн.
Також, відповідно до Специфікації, строк поставки товару становить 150 календарних днів з дати укладення договору.
Тобто останнім днем для виконання зобов`язання є 17.06.2024.
Відповідно до положень статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не розпочав або не виконав його у визначений строк.
У даній справі суд констатує, що відповідач не виконав умови договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №2401000048 від 18.01.2024 і не здійснив поставку товару, передбаченого Специфікацією. Наявних у матеріалах справи доказів на підтвердження протилежного не представлено ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Якщо у зобов`язанні визначено строк виконання, то саме у цей строк і має відбутися його виконання, відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України.
Стаття 610 ЦК України визначає порушення зобов`язання як його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з умовами, які не відповідають змісту зобов`язання. У разі такого порушення, відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи положення пункту 7.4 договору №2401000048 від 18.01.2024, суд першої інстанції правильно встановив, що Постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% вартості товарів за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 10% вартості товарів при простроченні понад 30 календарних днів.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відповідність розрахунку пені та штрафу вимогам Цивільного та Господарського кодексів України, а також зазначає, що відповідач не надав контррозрахунків чи інших доказів, які могли б спростувати позовні вимоги або підтвердити наявність поважних причин невиконання зобов`язань.
При цьому колегія суддів нагадує, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України). Ризик наслідків, пов`язаних із невчиненням процесуальних дій, несе сторона, що їх не виконала. Наявність обставини вважається доведеною, якщо докази, надані на її підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, що її спростовують. Визначення ступеня вірогідності доказів здійснюється судом на підставі внутрішнього переконання відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Так, відповідно до статей 76– 79 Господарського процесуального кодексу України, позивач дійсно зобов`язаний надати належні і допустимі докази на підтвердження своїх вимог, що суд першої інстанції ретельно перевірив. В даному випадку суд встановив наявність договору та Специфікації, обґрунтованість строків поставки, а також здійснив перевірку розрахунку пені та штрафу, який відповідає встановленим договором та нормам матеріального права.
Наведені позивачем докази, зокрема договір, додатки до нього та розрахунок заборгованості, є належними і допустимими, натомість відповідач не скористався своїм правом надати належні та допустимі докази у суді першої інстанції, а також не навів обґрунтованих контраргументів, які б спростовували позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до загальних припущень, які не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не спростовують правомірність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Отже, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги про відсутність доказів та сумніви у розмірі стягнення пені і штрафу не знайшли підтвердження у матеріалах справи і не можуть бути прийняті до уваги.
Підсумовуючи вищезазначене колегія суддів формулює висновок, що як в суд першої інстанції, так і в суд апеляційної інстанції відповідач не надав доказів своєчасного виконання договору, з огляду на що господарський суд цілком обгрунтовано визнав правомірними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми пені за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №2401000048 від 18.01.2024 в розмірі 1.425.383,78 грн, та суми штрафу в розмірі 791.879,88 грн.
Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами договору, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, Господарський суд Полтавської області дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Частиною 1 статті 276 встановлено підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, так у вказаній статті зазначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що відповідачу за даною справою надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Шлях» на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі №917/144/25 задоволенню не підлягає.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Шлях» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі №917/144/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

Повна постанова складена 30.07.2025.

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                          О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                          В.В. Россолов