ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6184/25 Справа № 243/10345/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пронін С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Макарова М.О., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2025 року 
у цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та абонентського обслуговування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних , –

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та абонентського обслуговування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
       Позов мотивований тим, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та абонентами ОКП «Донецьктеплокомуненерго», користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. 
       З 01.12.2021 до 01.11.2024 сума заборгованості за особовим рахунком відповідачів за теплопостачання склала 41993,70 грн. Також у відповідачів виникла заборгованість по платі абонентського обслуговування в сумі 569,18 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, на суму боргу за період з 01.12.2021 по 01.02.2022 нараховані інфляційні втрати в сумі 82,23 грн. та 3% річних в сумі 21,96 грн.         
       Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів зазначені суми заборгованості, а також поштові витрати на суму 90 грн, витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачів у розмірі 45 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. 

       Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2025 року позовні вимоги - задоволено.
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», юридична адреса: 84207, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вулиця Космонавтів, будинок № 39, код ЄДРПОУ 03337119, заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2021 року по 01 листопада 2024 року у розмірі 41993 (сорок одна тисяча дев`ятсот дев`яносто три) гривні 70 копійок, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 01 листопада 2024 року в сумі 569 (п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 18 копійок, втрати від інфляційних процесів за період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2022 року у розмірі 82 (вісімдесят дві) гривні 23 копійки, три проценти річних за період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2022 року у розмірі 21 (двадцять одна) гривня 96 копійок, всього 42667 (сорок дві тисячі шістсот шістдесят сім) гривень 07 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», юридична адреса: 84207, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вулиця Космонавтів, будинок № 39, код ЄДРПОУ 03337119, витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у сумі 45 (сорок п`ять) гривень, витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у справі у сумі 22 (двадцять дві) гривні 50 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», юридична адреса: 84207, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вулиця Космонавтів, будинок № 39, код ЄДРПОУ 03337119, витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у сумі 45 (сорок п`ять) гривень, витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у справі у сумі 22 (двадцять дві) гривні 50 копійок.
       В апеляційній скарзі, поданій адвокатом Коряк І.Ю. в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт ОСОБА_1 , оскаржуючи рішення суду першої інстанції як в частині, що стосується її особисто, так і в частині інтересів ОСОБА_2 , через свого представника — адвоката Коряк І.Ю., не надала суду апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 надавала їй або її представнику відповідне доручення на представництво її інтересів у суді апеляційної інстанції. 
Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 , через свого представника — адвоката Коряк І.Ю., діяла в межах належних повноважень щодо оскарження рішення в частині, яка стосується прав та інтересів ОСОБА_2 . 
Зважаючи на вказані обставини, суд апеляційний інстанції переглядає судове рішення тільки в частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_1 .

       Учасники справи не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

       Відповідно ч.ч.1,4 ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачам: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частки кожній, на підставі договору дарування № 5386, від 26.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу.

       Із відомостей щодо споживачів послуг з постачання теплової енергії ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , оформлений особовий рахунок № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 .
       Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 91 від 05.10.2021, з 16 жовтня 2021 року розпочато опалювальний період 2021-2022 років.
       Згідно акту про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) від 25.10.2021 складеного представником виконавця послуги з постачання теплової енергії - ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком - ТОВ «Арагорн», 25.10.2021 о 18 год. 00 хв. було проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 . Причина: початок опалювального сезону 2021-2022, розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 91 від 05.10.2021.
       Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 184 від 19.10.2022, з 01 листопада 2022 року розпочато опалювальний період 2022-2023 років.
       Згідно акту про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) від 06.11.2022 складеного представником виконавця послуги з постачання теплової енергії - ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком - ТОВ «Арагорн», 06.11.2022 о 18 год. 00 хв. було проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 . Причина: початок опалювального сезону 2022-2023, розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 184 від 19.10.2022.
       Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 1845 від 19.10.2023, з 01 листопада 2023 року розпочато опалювальний період 2023-2024 років.
       Згідно акту про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) від 01.11.2023 складеного представником виконавця послуги з постачання теплової енергії - ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком - ТОВ «Арагорн», 01.11.2023 о 18 год. 50 хв. було проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) за адресою: АДРЕСА_3 . Причина: початок опалювального сезону 2023-2024.
       Згідно листа начальника ЦОК ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 16 від 11.02.2025, протягом опалювальних періодів 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 рр. мешканці будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , були забезпеченні послугою з постачання теплової енергії. Протягом зазначених періодів звернень від мешканців будинку, у тому числі мешканців квартири АДРЕСА_4  вказаного будинку щодо ненадання, надання не в повному обсязі, або невідповідної якості послуги теплопостачання на межі централізованих інженерно-технічних систем, в тому числі інформація про ненадання послуги з постачання теплової енергії вини підприємства, зокрема у зв`язку з ліквідації аварії, тощо, не надходило. Котельна забезпечувала в повному обсязі тепловою енергією зазначений будинок та працювала за температурним графіком, з урахуванням дотримання нормативних показників для опалення приміщень. 
       Також, на адресу підприємства не було надано документів, які підтверджують, що квартиру за вищевказаною адресою було пошкоджено або зруйновано внаслідок військової агресії рф і яка втратила можливість отримувати теплову енергію від теплопостачального підприємства ОКП «ДТКЕ».
       За відомостями відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 24.12.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25.08.1982.
       Відповідно до довідки від 19.12.2023 № 3501-5003071178 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_5 . Також, відомості щодо фактичного місця проживання відповідача ОСОБА_1 з 19.12.2023 підтверджуються актом про її фактичне місце проживання.
       Згідно довідки ТОВ «ЖЕК Полтавського домобудівельного комбінат» № 03 від 06.01.2025, відповідач ОСОБА_1 за період з 04.04.2022 по 18.12.2023 мешкала за адресою: АДРЕСА_6 .
       Як вбачається із довідки від 04.04.2022 № 1601-5001144210 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_7 .
       Згідно довідки директора ВО ОКП «ДТКЕ» ЦППтаКО Вострецової Г.Р. від 14.11.2024 станом на дату видачі даної довідки жодних звернень споживачів за особовим рахунком № НОМЕР_3 по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , щодо не проведення стягнення з надаванням документів відповідно до         Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 (зі змінами) до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не надходило.
       Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не замовляв та не отримував послуги з теплопостачання від Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», зважаючи на наступне. 
       Згідно статей 67 і 68, 162 Житлового кодексу України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Зазначений обов`язок споживача також передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 із змінами) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830.
       Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
       Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать зокрема: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
       Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
       Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
       Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
       Згідно пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, згідно ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
       Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
       Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі.
       Таким чином судом встановлено, що між сторонами фактично виникли договірні відносини щодо надання позивачем послуг відповідачу з теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку№ НОМЕР_3 , оформлеого на ім`я ОСОБА_2 . Позивач надавав відповідачу такі послуги, а відповідач прийняв їх.
       Також, колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що представником позивача не надано суду доказів звідки взялася сума вказана у повідомлені про заборгованість, зважаючи на наступне.
       Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги з теплопостачання, які йому були надані позивачем, внаслідок чого і утворилася заборгованість.
       Згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_3 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 , заборгованість за період з 01.12.2021 до 31.10.2024 включно, складає: 41993,70 грн. - заборгованість за теплову енергію; 569,18 грн. - заборгованість з абонентської плати.
       Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
       Як зазначено у частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       Згідно розрахунку заборгованості 3 % річних та інфляційних втрат вбачається, що за період з 01.12.2021 по 01.02.2022, за особовим рахунком № НОМЕР_3 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 , нараховано 3 % річних у сумі 21,96 грн. та втрати від інфляційних процесів у сумі 82,23 грн. 
       Апелянтом не спростовано наданий розрахунок заборгованості, який був долучений до матеріалів справи та покладений в основу рішення суду першої інстанції. У апеляційній скарзі не наведено жодних належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів правильність або обґрунтованість зазначеного розрахунку, а також не подано альтернативного розрахунку чи обґрунтованих заперечень щодо його змісту. 
       Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.
       Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин.
Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі N 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції "негативного доказу" для обґрунтування власної позиції. Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.
Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів, що саме відповідач користувався теплопостачанням за спірний період (показники лічильника, акти виконаних робіт, акти обстеження тощо). 
       Частиною 3 ст. 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
       У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
       Відповідно до ст.ст. 317, 319, 322 Цивільного кодексу України власник квартири володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, власність зобов`язує, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
       Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц, «не проживання відповідача (боржника) у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє його як власника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг». 
       Тобто, власник квартири повинен сплачувати послуги щодо оплати житлово-комунальних послуг не зважаючи на те, зареєстрований він у квартирі чи ні, мешкає він у цій квартирі чи ні. 
       Отже, саме факт того, що фізична особа є власником квартири є підставою для стягнення з неї боргу за житлово-комунальні послуги.
       Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачам: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частки кожній, на підставі договору дарування № 5386, від 26.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу.
Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що договір про надання послуг з постачання теплової енергії між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не укладався, проте, наголошує на тому, що житлово-комунальні послуги за об`єктом надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. 
       Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з постачання теплової енергії не виключає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. 
       Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.
       Щодо доводів апелянта про застосування вимог постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 до спірних правовідносин, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.
       Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та на даний час триває.
       Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), місто Слов`янськ, що входить до Слов`янської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, є територією можливих бойових дій.
       Пунктом 1 постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні встановлено заборону щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 “Про облік внутрішньо переміщених осіб” (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);
       Отже для застосування вищевказаних положень ПКМУ № 206 від 05.03.2022 є обов`язковим встановлення факту надання відповідачами позивачу у паперовій або електронній формі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
       Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи стороною відповідача не надано доказів надання позивачу відповідних документів, передбачених ПКМУ № 206 від 05.03.2022 для заборони стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг. 
       Факт надання таких документів категорично заперечується стороною позивача. 
       Посилання представника відповідача щодо обізнаності позивача про статус відповідачів як внутрішньо переміщених осіб, без надання документально підтверджених доказів повідомлення позивача у відповідності до вимог ПКМУ № 206 від 05.03.2022 про їх статус не може бути підставою для відмови у стягнення вказаної заборгованості.
       Також, слід зазначити, що згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 та копії квитанції № 16 від 04.04.2022, зі сторони відповідачів частково здійснювалась оплата за послуги теплопостачання та абонентського обслуговування, зокрема 04.04.2022 у розмірі 5500 грн., на що також вказує представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Отже, вказані обставини фактично свідчать про визнання відповідачами свого обов`язку із сплати послуг з теплопостачання на користь позивача.
       Доводи апелянта щодо відсутності встановлених тарифів теплопостачання, відсутності доказів наявності у позивача відповідної ліцензії на здійснення послуг теплопостачання, відсутності доказів належності позивачу тепломереж, наявності теплової енергії у позивача, тощо, не спростовують встановлені судом фактичні обставини справи, зокрема доведений позивачем факт надання послуг з теплопостачання до квартири відповідачів, обов`язку відповідачів, як власників квартири здійснити оплату наданих послуг та наявну заборгованість відповідачів зі сплати таких послуг.
       Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення позивачів послугами з централізованого опалення та ним доведено факт надання до квартири відповідачів відповідних послуг з теплопостачання, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, апелянтом у ході розгляду справи не був спростований, крім того, за період надання позивачем послуг теплопостачання, який вказаний у позові, апелянт жодного разу не звертався до позивача, як до постачальника теплової енергії із заявами щодо неотримання або отримання неналежної якості послуг з централізованого теплопостачання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

       Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2025 року – залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.О. Макаров

І.А. Єлізаренко