ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/810/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/7955/14-ц Категорія: на ухвалу 	Скляренко В. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Любченко Т.М. 

учасники справи: 
заявник – Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); 
представник заявника – Атамась Юлія Олександрівна; 
заінтересовані особи – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; 
особи, які подали апеляційні скарги - ОСОБА_2 , Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – Педченка Володимира Сергійовича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року у справі за заявою Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження, - 

в с т а н о в и в :

12.02.2025 року Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) звернувся в суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просить замінити боржника ОСОБА_3 на його спадкоємця за заповітом – ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 липня 2015 року № 711/7955/14-ц про зобов`язання ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 в попередній стан, а саме: провести електропроводку до туалету «В»; провести в літній кухні «Б» газове опалення та світло; провести газове опалення та електропроводку від частини будинку до літньої кухні «Б»; огорожу № 3, водоколонку № 4 привести в попередній стан; встановити плиту газову «Електра» на газовий котел КЧМ; привести в попередній стан труби (батареї) опалення в 2-ох кімнатах, кухні, коридорі, встановити два вікна в середній кімнаті, п`ятеро дверей по всьому будинку, виключателі, розетки, патрони, огорожу замість стіни прибудови «а-4».
В обґрунтування заяви зазначено, що постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ відкрито виконавче провадження № 48343129 з примусового виконання виконавчого листа № 711/7955/14-ц виданого 31 липня 2015 року Придніпровським районним судом м. Черкаси щодо зобов`язання ОСОБА_3 привести в попередній стан спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .
Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) є правонаступником Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ в зв`язку з його реорганізацією, тому вищезазначене виконавче провадження було передано їм для виконання.
10 січня 2024 року на адресу Відділу надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій вона повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та додано до заяви копію свідоцтва про смерть.
Враховуючи, що виконавче провадження не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) керуючись положеннями ст. 442 ЦПК України звернувся до суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року в задоволенні заяви Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що визначене за рішенням суду від 06 травня 2015 року зобов`язання ОСОБА_3 привести спадкове майно в попередній стан є таким, що нерозривно пов`язане з особою боржника, а відтак в такому зобов`язанні неможливе правонаступництво на стороні боржника в порядку спадкування, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для заміни у виконавчому провадженні № 48343129 боржника ОСОБА_3 на його спадкоємця ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з ухвалою суду Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) через свого представника Педченко В.С. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року та задовольнити подану до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на сьогоднішній день виконавче провадження не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. При цьому державним виконавцем вжито вичерпний перелік заходів, направлених на примусове виконання рішення. Вжитими заходами не вдалося виконати рішення суду, тому з метою повного та своєчасного виконання рішення виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зареєстровані у Спадковому реєстрі, а роботи з приведення майна у попередній стан можуть бути виконані іншими особами, а не особисто боржником. 
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року як необґрунтовану та ухвалити постанову, якою замінити боржника ОСОБА_3 на його спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 48343129 щодо виконання виконавчого листа № 711/7955/14-ц.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 10 квітня 2024 року звернувся до Черкаської нотаріальної контори № 2 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 
ОСОБА_1 згідно заповіту є спадкоємцем ОСОБА_3 , тому саме він зобов`язаний виконати рішення суду від 06 травня 2015 року і в разі смерті боржника за наявності в нього спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов`язанні. Суд вищевказаного не врахував та необґрунтовано відмовив в задоволенні заяви Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ).
Відзив на апеляційні скарги не надходив, що у відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При розгляді справи судом встановлено, що 16.07.2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди (т.1, а.с.1-3).
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05. 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2  задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , в попередній стан, а саме: провести електропроводку до туалету «В»; провести в літній кухні «Б» газове опалення та світло; провести газове опалення та електропроводку від 1/2 частини будинку до літньої кухні «Б»; огорожу № 3, водоколонку № 4 привести в попередній стан; встановити плиту газову «Електра» та газовий котел КЧМ; привести в попередній стан труби (батареї) опалення в 2-х кімнатах, кухні, коридорі, встановити два вікна в середній кімнаті, п`ятеро дверей по всьому будинку, виключателі, розетки, патрони, огорожу замість стіни прибудови «а-4». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. В іншій частині позову відмовлено (т.2, а.с.16-21).
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20. 07. 2015 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06. 05. 2015 року залишено без змін (т.2, а.с. 123-129).
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2015 року за ВП № 48343129 відрито виконавче провадження за виконавчим листом № 711/7955/14-ц виданий 31.07.2015 року (т.2, а.с. 163-164).
Судом встановлено, що примусове виконання зазначеного вище рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , в попередній стан здійснюється Другим відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – Другий ВДВС) в рамках виконавчого провадження № 48343129. 
Згідно копії Свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2. а.с.165). 
Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звертаючись в суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження послався на те, що 10.01.2024 року від ОСОБА_4 надійшла заява про те, що її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Станом на теперішній час виконавче провадження не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Посилаючись на ст. 442 ЦПК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд замінити боржника ОСОБА_3 на його спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 належну йому 1/10 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 168).
ОСОБА_1 , який є племінником померлого ОСОБА_3 , прийняв спадщину після смерті останнього, оскільки звернувся до нотаріуса з відповідною заявою 10.04.2024 року (т. 3 а.с. 166). Також з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою померлого.
Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Зазначена норма кореспондується з частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII, у якій зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.
Cмерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.
Вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22).
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу, тобто такі, що нерозривно пов`язані з його особою і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.
 Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що аналіз змісту рішення суду від 06.05.2015 року свідчить, що судом задля поновлення порушених прав ОСОБА_2 було частково задоволено її позовні вимоги в частині застосування зобов`язального способу захисту шляхом покладання на ОСОБА_3 обов`язку вчинення особисто ним конкретних дій ремонтно-будівельного характеру, направлених на відновлення попереднього стану домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку, що визначене за рішенням суду від 06.05.2015 року зобов`язання ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , в попередній стан є таким, що нерозривно пов`язане з особою боржника, а відтак в такому зобов`язанні неможливе правонаступництво на стороні боржника в порядку спадкування.
Не приймаються до уваги колегією суддів доводи викладені в апеляційній скарзі Другого відділу Державної виконавчої служби в місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) про те, що суд першої інстанції неправомірно зазначив, що зобов`язання ОСОБА_3 за рішенням суду є особистим, оскільки, спірні правовідносини, що виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії не слід вважати такими, що випливають виключно із відносин власності, а є похідними від права власності та такого прямо не стосуються, зокрема, власності відповідача ОСОБА_3 .
Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли внаслідок саме неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 , не пов`язані із його правом власності та відповідно такі правовідносини не допускають правонаступництва.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 є безпідставними, оскільки фактичні обставини у цих справах є відмінними від обставин у справі, яка переглядається.
Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 вбачається, що до вирішення питання про заміну сторони, предметом позову у даній справі було стягнення заборгованості, в той час як предметом позову у справі № 711/7955/14-ц до вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні є зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, а тому фактичні обставини у цих справах є відмінними від обставин у справі, яка переглядається.
Не приймаються також до уваги колегією суддів доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , оскільки доводи є формальними, фактично скаржник зазначає норми права, однак не обґрунтовує у чому полягає помилка суду першої інстанції при застосуванні відповідних норми права, та не обґрунтовує, як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги  ОСОБА_2  та Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слід залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складений 23 червня 2025 року.

       Судді