ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 р.	Справа № 480/4514/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 та на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.03.2025, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повні тексти складено 24.03.25 року та 28.03.2025 року відповідно, справа № 480/4514/24
          за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена"  
          до     Головного управління ДПС у Чернігівській області            
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, уточнивши позовні вимоги просив суд:
- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 8972/ж10/25-01-07-00 від 31.05.2024за формою В4, яким було зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 147021,17 грн;
- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 3184/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В1, яким було встановлено завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на суму 16017936 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 4004484 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Головним управління ДПС у Чернігівській області було проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "Успіх-Мена", результати якої викладено в акті № 904/ж5/25-01-07-03-01 від 18.01.2024 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх -Мена", податковий номер 03797507 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету".
Не погодившись з актом, підприємством було подано заперечення № 06/02-01 від 06.02.2024, рішенням № 322/Ж12/25-01-07-03-06 від 21.02.2024 за результатами розгляду заперечень порушення виправлено арифметичну помилку та зменшено від`ємне значення з ПДВ на суму 298531,65 грн, в іншій частині акт залишено без змін.
На підставі акту перевірки, Головним управління ДПС у Чернігівській області податковим повідомленням-рішенням № 3185/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В4 було зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 298531,65 грн, податковим повідомленням-рішенням № 3184/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В1 було встановлено завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на суму 16017936 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 4004484 грн.
Не погодившись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ "Успіх-Мена" було подано скаргу до ДПС України. Рішенням про результати розгляду скарги № 23617/6/99-00-06-01-04-06 від 10.05.2024 (отримано 16.05.2024), скаргу задоволено частково на суму 151510,48 грн. В цій частині скасовано податкове повідомлення-рішення № 3185/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В4 яким було зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 298531,65 грн., а в частині 147021,17 грн залишено без змін. Податкове повідомлення-рішення № 3184/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В1, яким було встановлено завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на суму 16017936 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 4004484 грн. залишено без змін.
10.06.2024 позивач отримав податкове повідомлення - рішення № 8972/ж10/25-01- 07-00 від 31.05.2024, яке видане згідно рішення про результати розгляду скарги № 13617/6/99-00-06-01-04-06 від 10.05.2024. Отже, починаючи з 10.06.2024 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 3185/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В4, яким було зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 298531,65 грн вважається відкликаним, замість нього видано податкове повідомлення рішення № 8972/ж10/25-01-07-00 від 31.05.2024, на зменшену суму від`ємного значення 147021,17 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена" до Головне управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 8972/ж10/25-01-07-00 від 31 травня 2024 року за формою В4, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 147021,17 гривень.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 3184/ж10/25-01-07-00 від 26 лютого 2023 року за формою В1, яким встановлено завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на суму 16017936 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 4004484 гривні.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена" суму сплаченого судового збору в розмірі 24224 гривні.
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена" про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена" витрати на надання професійної правничої допомогу у розмірі 45000 гривень.
У задоволенні інших вимог заяви - відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати означені рішення та додаткове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що аналізом таблиці реімпорту встановлено факти формування повторного податкового кредиту з ПДВ, який заявлено до бюджетного відшкодування, шляхом повторного включення до рядку 11.3 декларації з ПДВ відповідного місяця, а саме 27 вагонів ріпаку загальною вагою 1 903 500 кг (реімпорт в вересні 2022 року, жовтні 2022, листопаді 2022, січні 2023, лютому в 2023, березні 2023).
Представник відповідача наголошує, що постійне повернення одного й того ж обсягу ріпаку від нерезидента і його перепродаж без фактичного покращення якості або проведення обробки, наприклад, фумігації, свідчить про формальність цих операцій. 
Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», активи повинні мати потенційну економічну вигоду. Постійні операції з реімпорту та перепродажу повернутого товару можуть вказувати на те, що товар не використовувався для отримання економічної вигоди, а операції мали на меті формування податкових вигод.
Представник відповідача вважає, що перевіркою встановлено порушення п.п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України ТОВ «УСПІХ МЕНА», в результаті чого платником не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість по операціям з реімпорту ріпаку та приналежності даних операцій до господарської діяльності підприємства у розмірі 16 017 936 грн., в т. ч за вересень 2023 року на суму 4833106 грн., за жовтень 2023 року на суму 3128652 грн., за листопад 2023 року на суму 1909504 грн., за січень 2023 року на суму 2143937 грн., за лютий 2023 року на суму 1858800 грн., за березень 2023 року на суму 2143937 грн.
На переконання представника відповідача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області відповідають нормам законодавства.
Крім того, представник відповідача подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду в якому зазначає, що на його переконання розмір задоволених до відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 45000.00 грн., не є розумним з огляду на те, що позивачем явно завищено кількість часу, витраченого адвокатом на надання правничої помоги у даній справі, справа не є складною.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що реімпорт спричинений тим, що після перевірки вагонів санітарним контролем на митниці вся партія вагонів була повернута, в зв`язку із зараженістю товару шкідниками, підставою якої були наступні документи: протокол № 237/2022 від 24.09.2022 р., складено сертифікат повернення № PGKS-HR.671.601.2022 від 18.10.2022 р., який зазначений при оформленні ВМД, у зв`язку із зараженістю товару шкідниками, про що складено сертифікат повернення № PGKS-HR.671.615.2022 від 21.10.2022 р., протокол № 271/2022 від 23.10.2022 р., сертифікат № PGKS-HR.671.775.2022 від 23.11.2022 р., сертифікат № PGKS-HR.671.463.2022 від 24.09.2022 р., протокол № 302 від 24.11.2022 р., протокол № 06 від 09.01.2023 р., протокол № 9 від 10.01.2023 р., сертифікат повернення № PGKS-HR.671.11.2022 від 09.01.2023 р., сертифікат повернення № PGKS-HR.671.13.2023 від 09.01.2023 р., протокол № 73/2023 від 06.03.2023 р., сертифікат повернення № PGKS-HR.671.151.2023 від 06.03.2023 р., протокол 26/2023 від 30.01.2023 р., сертифікат повернення № PGKS-HR.671.68.2023 від 30.01.2023 р., рішення № 14/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023 р., рішення № 15/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023 р., рішення № 16/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023 р., рішення № 17/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023 р.. Належним чином завірений переклад наведених вище документів, долучено до матеріалів справи.
Представник позивача наголошує, що зазначені вагони не перетнули митний кордон Польщі і не були передані покупцю. Крім того, наведені вище документи було долучено до матеріалів перевірки разом з запереченнями, що підтверджується відповідачем на сторінці 2 рішення ГУ ДПС у Чернігівській області №322/Ж12/25-01-07-03-06 від 21.02.2024 р. за результатами розгляду заперечень (додаток 20 до позовної заяви).
На переконання позивача, є обгрунтованим висновок Сумського окружного адміністративного суду, що податок на додану вартість у розмірі 16017936 грн є сумою податку сплаченого ТОВ "Успіх-Мена" у зв`язку реімпортом товарів за митними деклараціями, що передбачає право платника податку на включення зазначеної суми до податкового кредиту з податку на додану вартість.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду та додаткове рішення першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управління ДПС у Чернігівській області було проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "Успіх-Мена", результати якої викладено в акті № 904/ж5/25-01-07-03-01 від 18.01.2024 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена", податковий номер 03797507 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету".
Не погодившись з актом, підприємством було подано заперечення № 06/02-01 від 06.02.2024, рішенням № 322/Ж12/25-01-07-03-06 від 21.02.2024 за результатами розгляду заперечень порушення виправлено арифметичну помилку та зменшено від`ємне значення з ПДВ на суму 298531,65 грн, в іншій частині акт залишено без змін.
На підставі акту перевірки, Головним управління ДПС у Чернігівській області податковим повідомленням-рішенням № 3185/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В4 було зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 298531,65 грн, податковим повідомленням-рішенням № 3184/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В1 було встановлено завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на суму 16 017 936 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 4 004 484 грн.
Не погодившись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ "Успіх-Мена" було подано скаргу до ДПС України. Рішенням про результати розгляду скарги № 23617/6/99-00-06-01-04-06 від 10.05.2024, скаргу задоволено частково на суму 151510,48 грн. В цій частині скасовано податкове повідомлення-рішення № 3185/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В4 яким було зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 298531,65 грн., а в частині 147021,17 грн залишено без змін. Податкове повідомлення-рішення № 3184/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В1, яким було встановлено завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на суму 16 017 936 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 4 004 484 грн. залишено без змін.
10.06.2024 позивач отримав податкове повідомлення – рішення № 8972/ж10/25-01- 07-00 від 31.05.2024, яке видане згідно рішення про результати розгляду скарги № 13617/6/99-00-06-01-04-06 від 10.05.2024.
Починаючи з 10.06.2024 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 3185/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024 за формою В4, яким було зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за жовтень 2023 року на суму 298531,65 грн вважається відкликаним, замість нього видано податкове повідомлення рішення № 8972/ж10/25-01-07-00 від 31.05.2024, на зменшену суму від`ємного значення 147021,17 грн.
ТОВ "Успіх-Мена", не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, звернулось до суду із позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки частина ПДВ у розмірі 16017936 грн є сумою податку сплаченого ТОВ "Успіх-Мена" у зв`язку реімпортом товарів за митними деклараціями, що передбачає право платника податку на включення зазначеної суми до податкового кредиту з податку на додану вартість.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Мена" витрати на надання професійної правничої допомогу у розмірі 45000 гривень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України, ПКУ, Кодекс) передбачено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 8972/ж10/25-01-07-00 від 31.05.2024, колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначено, в акті перевірки (стор. 13) з посиланням на відсутність експортних операцій в травні червні 2023 року, ГУ ДПС в Чернігівський області зазначає про використання поза межами господарської діяльності операцій по перевезенню ріпаку з залученням послуг ТОВ "Грейнсвард" від ст. Овадне (Львів) до ст. Кролевець.
Як встановлено судом першої інстанції, що між ТОВ "Успіх-Мена" та ТОВ "Грейнсвард" укладено договір доручення транспортно-експедиційного обслуговування № 140820-01д від 14.08.2020. Відповідно до цього договору ТОВ "Успіх-Мена" - Довіритель доручає ТОВ "Грейнсвард" - Повірений, здійснювати за рахунок довірителя транспортно-експедиційне обслуговування вантажу.
Відповідно до п. 1.2 цього Довіритель надає Повіреному право від свого імені подавати заявки, підписувати необхідні документи, вести переговори з різними установами, а також виконувати інші доручення, роботи та послуги, необхідні для успішного виконання зобов`язання Довірителя за укладеними контрактами та договорами. Пунктом1.4 договору передбачено, що Повірений може виступати від свого імені та / або від імені Довірителя, представляти його інтереси, оформлювати та оплачувати послуги третіх осіб, залучених до виконання зобов`язань. Відповідно до п. 2.1 договору Повірений за дорученням Довірителя розробляє та реалізовує оптимальну транспорту схему перевезення вантажу, в т.ч. на експорт.
Відповідно до додатку № 18 від 05.05.2023 до договору доручення № 140820-01д від 14.08.2020. Сторони домовились забезпечити переадресування рухомого складу та вантажу зі станції Овадне (Львів) до станції Кролевець П.-Зах.
ТОВ "Грейнсвард" було виставлено рахунок № 441 від 12.06.2023 на загальну суму 869127,00 грн, в т.ч. ПДВ 144854,50 грн та рах № 442 від 12.06.2023 винагорода повіреного за послуги по станції Овадне на загальну суму 13000 грн, вт.ч. ПДВ 2166,67 грн. На виконання наданих послуг ТОВ "Грейнсвард" було складено акти № 441 від 12.06.2023 щодо компенсації залізничного тарифу по переадресуванню зі ст. Овадне до ст. Кролевець вантажу насіння ріпаку 11 вагонів на загальну суму 869127 грн, в т.ч. ПДВ 144854,50 грн, та акт № 442 від 12.06.2023 винагорода повіреного за послуги по станції Овадне на загальну суму 13000,00 грн, в т.ч. ПДВ 2166,67 грн.
Повіреним ТОВ "Грейнсвард" до Довірителя ТОВ "Успіх-Мена" було надано звіт № 18 від 12.06.2023, в якому зазначено про виконання послуг з переадресування 11 вагонів зі ст. Овадне Львів до станції Кролевець П-Зах. В підтвердження надання послуг до звіту долучено наведені вище акти приймання передачі № 442 від 12.06.2023р. №441 від 12.06.2023, реєстр відправлених вагонів, скан-копії документів, що підтверджують витрати Повіреного.
На підставі наведених вище звітів було зазначено про переадресацію вагонів за відправленням № 34403881 за анульованою митною декларацією № 23UA101040002849U8 від 22.03.2023, а саме: №№ 95785648, 95604252, 95603353, 95785242, 95603544, 95958641, 95602819, 95604112, 95837175, 95958203, 95958633.
Наведені вище вагони, на виконання контракту № P550227/2223845, укладеного 08.11.2022 позивачем з покупцем ОСОБА_1 (Нідерланди), були завантажені насінням ріпаку врожаю 2022 року, загальною кількістю 771 550,0 кг, з метою їх подальшого митного оформленням ТОВ "Грейнсвард", як повіреним Товариства в рамках договору від 14.08.2020 № 140820-01д, що підтверджується вантажно-митною декларацією від 22.03.2023 № 23UA101040002849U8.
У відповідності з ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, вищезазначений вантаж повинен був прибути до пункту перетину державного кордону не пізніше 28.03.2023 року (при перевезенні вантажу на відстань 880 км нормативний термін доставки становить 6 діб). Однак Перевізником не забезпечено своєчасної доставки вантажу до прикордонної передавальної станції Ізов (експ. ПКП). Надалі, 15.04.2023, постановою уряду республіки Польща введено заборону на імпорт сільськогосподарської продукції з України.
Листом № 09/06/23-1428 від 09.06.2023р. було направлено заяву на адресу Житомирської митниці щодо визнання недійсною митної декларації 22.03.2023 № 23UA101040002849U8.
Отже, згідно актів надання послуг від 12.06.2023 №№ 441, 442 та рахунків до них, Товариством було компенсовано ТОВ "Грейнсвард" залізничний тариф та додаткові збори, пов`язані із переадресацією вагонів, в сумі 868 127,00 грн, в т.ч. ПДВ – 144 854,50 грн, а також сплачено на користь останнього винагороду, згідно договору від 14.08.2020 № 140820-01д, в сумі 13 000 грн, в т.ч. ПДВ – 2 166,67 гривень.
Разом з тим, факт транспортування вагонів не заперечується перевіркою. Фактів використання повернутого ріпаку поза межами господарської діяльності платника податку перевіркою не встановлено.
Колегія суддів вважає, що висновок ГУ ДПС у Чернігівській області щодо донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість по послугам ТОВ "Грейнсвард" на суму 147021,17 грн є таким, що вчинено в порушення п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 3184/ж10/25-01-07-00 від 26.02.2024, колегія суддів зазначає наступне.
В акті перевірки (стор. 27) зазначається, що ТОВ "Успіх-Мена" було сплачено податок на додану вартість в загальному розмірі 16017936 грн під час оформлення митної оформлення товару у зв`язку реімпортом товарів за вантажними митними деклараціями, а саме:
№ 205080/2022/005443 від 30.09.2022 на суму 4833105,54 грн в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року;
№ 205080/2022/005953 від 25.10.2022 на суму 362002,56 грн в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2022 року;
№ 205100/2022/009234 від 27.10.2022 на суму 2766649,88 грн в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2022 рок;
№ 22UA205080006582U1 від 30.11.2022 на суму 1909503,89 грн в податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2022 року;
№ 23UA205080000165U0 від 17.01.2023 на суму 2143936,57 грн в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2023 року;
№ 23UA205080001062U0 від 09.03.2023 на суму 2143936,57 грн в податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2023 року;
№ 23UA205080000405U5 від 03.02.2023 1858800,22 грн в податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року.
Наведений вище реімпорт спричинений тим, що після перевірки вагонів санітарним контролем на митниці вся партія вагонів була повернута, в зв`язку із зараженістю товару шкідниками, підставою якої були наступні документи: протокол № 237/2022 від 24.09.2022, складено сертифікат повернення № PGKS-HR.671.601.2022 від 18.10.2022, який зазначений при оформленні ВМД, у зв`язку із зараженістю товару шкідниками, про що складено сертифікат повернення № PGKS-HR.671.615.2022 від 21.10.2022, протокол № 271/2022 від 23.10.2022, сертифікат № PGKS-HR.671.775.2022 від 23.11.2022, сертифікат № PGKS-HR.671.463.2022 від 24.09.2022, протокол № 302 від 24.11.2022, протокол № 06 від 09.01.2023, протокол № 9 від 10.01.2023, сертифікат повернення № PGKS-HR.671.11.2022 від 09.01.2023, сертифікат повернення № PGKS-HR.671.13.2023 від 09.01.2023, протокол № 73/2023 від 06.03.2023, сертифікат повернення № PGKS-HR.671.151.2023 від 06.03.2023, протокол 26/2023 від 30.01.2023, сертифікат повернення № PGKS-HR.671.68.2023 від 30.01.2023, рішення № 14/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023, рішення № 15/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023, рішення № 16/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023, рішення № 17/HR/zw/1/18/2023 від 30.01.2023.
Належним чином завірений переклад наведених вище документів, долучено до матеріалів справи.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначені вагони не перетнули митний кордон Польщі і не були передані покупцю.
Відповідно до частини першої ст. 77 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі – МКУ) реімпорт – це митний режим, згідно з яким товари, які були вивезені або оформлені для вивезення за межі України, випускаються у вільний обіг на митній території України зі звільненням від сплати митних платежів, установлених законами України на імпорт цих товарів, і без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Операції із ввезення товарів у митному режимі реімпорту згідно з п. 206.3 ст. 206 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі – ПКУ) звільняються від оподаткування ПДВ, крім операцій із ввезення відповідно до п.3 частини другої ст.78 МКУ, що оподатковуються ПДВ за ставкою, визначеною п.п. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 ПКУ. Пунктом 3 частини другої ст. 78 МКУ передбачено, що у митний режим реімпорту можуть бути поміщені товари, які були поміщені у митний режим експорту (остаточного вивезення) і повертаються особі, яка їх експортувала, зокрема, з інших обставин, що перешкоджають виконанню цього договору, якщо ці товари: а) повертаються на митну територію України у строк, що не перевищує шести місяців з дати вивезення їх за межі цієї території у митному режимі експорту; б) перебувають у такому самому стані, в якому вони оформлені у митний режим експорту, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування, зберігання та використання (експлуатації), внаслідок якого були виявлені недоліки, що спричинили реімпорт товарів.
Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 ПКУ.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже, платник податків при ввезенні товарів на митну територію України відповідно до п. 3 частини другої ст. 78 МКУ у митному режимі реімпорту було включено суму ПДВ, сплачену під час митного оформлення таких товарів, до складу податкового кредиту на підставі належним чином оформлених митних декларацій.
Суми ПДВ, сплачені митним органам при ввезенні товарів, необоротних активів на митну територію України, у т.ч. за операціями реімпорту, були відображені у податковій декларації з ПДВ.
Відповідно до статті 89 МК України після поміщення товарів у митний режим реекспорту згідно із пунктом 5 частини першої статті 86 цього Кодексу, податок на додану вартість при поміщенні товарів згідно з пунктом 5 частини першої статті 86 цього Кодексу в митний режим реекспорту справляються відповідно до Податкового кодексу України.
У разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку (пункт 201.12. статті 201 ПК України).
Отже, сплачене ПДВ, яке віднесене у податковий кредит є сумою податку сплаченого, що дає можливість на відшкодування ПДВ з бюджету у порядку визначеному чинним законодавством.
Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.
При цьому, згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) кредиту.
При цьому, пунктом 200.7 статті 200 ПК України визначено що платник податку, який має намір на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Згідно пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Форми заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. (пункт 200.9 статті 200 ПК України).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11. цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки частина ПДВ у розмірі 16017936 грн є сумою податку сплаченого ТОВ "Успіх-Мена" у зв`язку реімпортом товарів за митними деклараціями, що передбачає право платника податку на включення зазначеної суми до податкового кредиту з податку на додану вартість.
Крім того, суб`єктом владних повноважень не надано до суду належних та допустимих доказів використання ріпаку поза межами господарської діяльності та перевіркою не встановлено.
Шодо апеляційної скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року по справі № 480/4514/24, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази: копію договору про надання правової допомоги від 21.05.2024, укладеного між ТОВ "Успіх-Мена" та адвокатським об`єднанням "Статус-К" Ковальов і партнери", копію акту № АО-49 від 12.03.2025 наданих послуг згідно договору про правову допомогу, копію акту № АО-207 від 16.12.2024 наданих послуг згідно договору про правову допомогу, копію рахунку - фактури № АО-49 від 12.03.2025 на суму 41680 грн, рахунку - фактури № АО-207 від 16.12.2024 на суму 41990 грн, копію платіжного доручення № 4713 від 25.12.2024.
Згідно акту № АО-207 від 16.12.2024 надання послуг до договору про надання правової допомоги представником позивача надано такі послуги: правова допомога з питань захисту інтересів Клієнта в Сумському окружному адміністративного суді згідно договору про правову допомогу б/н від 21.05.2024.
Згідно акту № АО-49 від 12.03.2025 надання послуг до договору про надання правової допомоги представником позивача надано такі послуги: правова допомога з питань захисту інтересів Клієнта в Сумському окружному адміністративного суді згідно договору про правову допомогу б/н від 21.05.2024.
Тож, відповідно до наведених актів, загальна вартість послуг адвокатського об`єднання за договором про правову допомогу склала: 83670 грн.
Колегія суддів вважає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
До того ж, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України.
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 15 липня 2020 року у справі № 640/10548/19, від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, від 18 травня 2022 року у справі № 640/4035/20, від 16 червня 2022 року у справі № 380/4759/21.
Також у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що: "відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України".
Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19, від 28 жовтня 2021 року у справі № 160/15983/20, від 28 липня 2022 року у справі № 640/18791/20.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що беручи до уваги рівень складності справи, її значення для позивача, розмір позовних вимог та обсяг наданих послуг, враховуючи факт повного задоволенню позовних вимог, а також підтвердження належними та допустимими доказами судових витрат та враховуючи обґрунтованість заперечень відповідача щодо розміру стягнення витрат на правову допомогу, в даному випадку співмірними є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45000 гривень. Доводи апеляційної скарги на додаткове рішення не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов та стягнув витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року по справі № 480/4514/24 відповідають вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для їх скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 480/4514/24  залишити без змін.
Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 по справі № 480/4514/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	В.Б. Русанова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  17.06.2025 року