Номер провадження: 22-ц/813/4212/25 
Справа № 495/5273/23
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви.
22 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь суму боргу за розпискою у розмірі 110000 гривень.
12 червня 2023 року сторонами подано до канцелярії суду спільну письмову заяву з проханням затвердити умови укладеної між ними мирової угоди та закрити провадження у справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року заяву сторін про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів – задоволено. Затверджено мирову угоду у справі №495/5273/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, на вказаних далі умовах:
1.1 Сторони в процесі судового розгляду по справі № 495/5273/23, що виникло у зв?язку з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за розпискою, керуючись взаємним бажанням врегулювати спір, вирішили припинити всі судові спори та процеси, які пов?язані з цим для чого укладають мирову угоду та приймають на себе визначені в ньому зобов?язання.
2.1.1. ОСОБА_2 , повністю погоджується з умовами розписки від 03 січня 2021 року та зобов`язується не висувати будь яких претензій пов?язаних з виконанням договору позики (розписки) укладеного між сторонами.
2.1.2. ОСОБА_2 погоджується на визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, площею 3.3 га. кадастровий номер: 5124586800:01:003:0567 розташовану за адресою АДРЕСА_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належну відповідачу на підставі свідоцтва на нерухоме майно індексний номер 5357827 від 26.06.2013 року.
2.1.3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на: земельну ділянку площею 3.3 га. кадастровий номер: 5124586800:01:003:0567 розташовану за адресою АДРЕСА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
2.3.1. ОСОБА_1 повністю погоджується з умовами розписки від 03 січня 2021 року та зобов`язується не висувати будь-яких претензій пов?язаних з виконанням договору позики (розписки) від 03 січня 2021 року укладеного між сторонами.
Закрито провадження по цивільній справі №495/5273/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про затвердження мирової угоди, не врахував, що вказаною мировою угодою порушуються інтереси держави, а сама розписка є фраудаторним правочином.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків сторін, її умови не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, її підписано особисто сторонами у справі, у спільній письмовій заяві сторін зазначено про їх обізнаність з наслідками укладення сторонами мирової угоди, суд вважає за можливе постановити ухвалу про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Щодо порушення прав Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) оскаржуваним судовим рішенням.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав – це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень цивільного процесуального закону.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту З частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, – закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13 (провадження № 61-41547сво18). Тобто зазначена правова позиція є незмінною тривалий час. 
На підставі матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 01 листопада 2022 року окружною прокуратурою до суду скеровано позов в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів у розмірі 990 216 грн.
В обґрунтування позову зазначалось, що вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2022 року у справі №495/5210/22 установлено, що відповідач 20 червня 2022 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, перебуваючи в акваторії Дністровського лиману, неподалік с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, точне місце в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, з метою незаконного добування риби, за допомогою необіркованих рибацьких сіток в кількості 6 одиниць, довжиною 50 м., 50 м., 75 м., 100 м., 100 м., 100 м., загальною довжиною 475 метрів, використовуючи два весла та плавуче надувне судно, в порушення ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 9, 10, 17, 34, 38, 39 та 63 Закону України «Про тваринний світ», наказу № 132 від 14.04.2022 Чорноморського рибоохоронного патруля Чорноморського басейнового Управління державного агентства меліорації та рибного господарства «Про встановлення заборони вилову водних біоресурсів у зв`язку з їх нерестом на водних об`єктах підконтрольних Чорноморському рибоохоронному патрулю у 2022 році», згідно якого встановлюється заборона на вилов водних біоресурсів у Дністровському лимані з 15 квітня по 31 липня 2022 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку водних біоресурсів та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою збагачення, умисно здійснив незаконне вилов водних біоресурсів, а саме: карась сріблястий Carassius gibelio в кількості 58 особин вагою 7,880 кг, бичок родини Gobiidae в кількості 111 особин масою 1,150 кг, атерина піщана Atherina boyeri в кількості 218 особин масою 0,830 кг, анчоус європейський Engraulis encrasicolus в кількості 1368 особин масою 8,4 кг, тарань Rutilus rutilus heckelii в кількості 278 особин масою 7,62 кг, краснопірка Scardinius erythrophthalmus (молодь) 5 особин масою 1,4 кг, камбала глоса Platichthys flesus в кількості 5 особин масою 0,255 кг, лобань Mugil cephalus в кількості 4 особини масою 4,58 кг, кефаль роду Liza в кількості 130 особин масою 1,44 кг, кревет трав`яний та кревет кам`яний в загальній кількості 12000 особин масою 20,665 кг, чим заподіяв шкоду внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення водних біоресурсів на загальну суму 990216 гривень.
Як наслідок, вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2022 року у справі №495/5210/22 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що оскаржуваною ухвалою дійсно порушено права скаржника, так як у даному випадку інтереси держави полягають у тому, що внаслідок прийняття судом першої інстанції ухвали від 12 червня 2023 року Держава Україна втратить можливість відшкодування збитків заподіяних природним водним живим ресурсам.

Щодо суті апеляційної скарги.
Згідно із пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.
У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно із частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Згідно з частинами другою, третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17).
Так, під час дослідження матеріалів справи та доказів під час апеляційного перегляду апеляційним судом встановлено, що 01 листопада 2022 року окружною прокуратурою до суду скеровано позов в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів у розмірі 990 216 грн.
Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2022 року у справі №495/5210/22 установлено, що відповідач 20 червня 2022 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, перебуваючи в акваторії Дністровського лиману, неподалік с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, точне місце в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, з метою незаконного добування риби, за допомогою необіркованих рибацьких сіток в кількості 6 одиниць, довжиною 50 м., 50 м., 75 м., 100 м., 100 м., 100 м., загальною довжиною 475 метрів, використовуючи два весла та плавуче надувне судно, в порушення ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 9, 10, 17, 34, 38, 39 та 63 Закону України «Про тваринний світ», наказу № 132 від 14.04.2022 Чорноморського рибоохоронного патруля Чорноморського басейнового Управління державного агентства меліорації та рибного господарства «Про встановлення заборони вилову водних біоресурсів у зв`язку з їх нерестом на водних об`єктах підконтрольних Чорноморському рибоохоронному патрулю у 2022 році», згідно якого встановлюється заборона на вилов водних біоресурсів у Дністровському лимані з 15 квітня по 31 липня 2022 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку водних біоресурсів та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою збагачення, умисно здійснив незаконне вилов водних біоресурсів, а саме: карась сріблястий Carassius gibelio в кількості 58 особин вагою 7,880 кг, бичок родини Gobiidae в кількості 111 особин масою 1,150 кг, атерина піщана Atherina boyeri в кількості 218 особин масою 0,830 кг, анчоус європейський Engraulis encrasicolus в кількості 1368 особин масою 8,4 кг, тарань Rutilus rutilus heckelii в кількості 278 особин масою 7,62 кг, краснопірка Scardinius erythrophthalmus (молодь) 5 особин масою 1,4 кг, камбала глоса Platichthys flesus в кількості 5 особин масою 0,255 кг, лобань Mugil cephalus в кількості 4 особини масою 4,58 кг, кефаль роду Liza в кількості 130 особин масою 1,44 кг, кревет трав`яний та кревет кам`яний в загальній кількості 12000 особин масою 20,665 кг, чим заподіяв шкоду внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення водних біоресурсів на загальну суму 990216 гривень.
Як наслідок, вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2022 року у справі №495/5210/22 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2022 року провадження у справі №495/8673/22 за позовом Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року у справі №495/8673/22 позов Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів, задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району шкоду, заподіяну державі незаконним виловом водних живих біоресурсів у розмірі 990 216 грн.
Водночас 22 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь суму боргу за розпискою у розмірі 110000 гривень.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року заяву сторін про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів – задоволено. Затверджено мирову угоду у справі №495/5273/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.
За вказаною мировою угодою ОСОБА_2 фактично передав свою власність (земельну ділянку, площею 3.3 га. кадастровий номер: 5124586800:01:003:0567 розташовану за адресою АДРЕСА_1 ) у власність ОСОБА_1 .
Таким чином, судовий процес за позовом до ОСОБА_2 був розпочатий після відкриття провадження у справі №495/8673/22, де ОСОБА_2 був відповідачем і до нього було пред`явлено позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.
Колегія суддів зазначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (частини перша-четверта статті 207 ЦПК України).
Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (стаття 208 ЦПК України).
Мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору та на умовах, погоджених сторонами. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.
Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.
Таким чином, сторонам надано можливість комплексно врегулювати відносини між собою, в тому числі, не обмежуючись обсягом вимог, що були заявлені у позові.
До основних завдань та переваг мирової угоди належать процесуальна економія, спрощення роботи суду, можливість сторонам самостійно врегулювати основні питання пов`язані із захистом порушених прав, за умови комплексного врахування інтересів всіх сторін.
У такий спосіб мирова угода є однією з форм прояву свободи (диспозитивності) в реалізації сторонами процесу своїх прав, що проявляється в укладенні між ними угоди про заміну зобов`язання, на підставі якого й виник спір, іншим зобов`язанням з метою врегулювання такого спору.
Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі №911/427/19, від 24 квітня 2024 року у справі №463/6134/20.
Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, чи є невиконуваними, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (пункт 1 частини п`ятої статті 207 ЦПК України).
Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не переконався, що мирова угода суперечить закону чи порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, враховуючи, що у провадженні цього ж суду перебувала цивільна справа №495/8673/23 про стягнення матеріальної шкоди, відповідачем по якій є ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про затвердження мирової угоди і закриття провадження, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, а тому ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) задовольнити частково.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року скасувати.
Справи направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та подальшому оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 23 червня 2025 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               С.М. Сегеда