ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/837/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025   року 
у адміністративній справі № 280/837/25 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025   року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та скасовано постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідичук Я.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.01.2025 ВП 76875721, а у задоволенні іншої частини позовних вимог, які стосуються визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідичук Я. В. про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2025 року ВП 76875721 відмовлено.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку як позивачем так і відповідачем по справі з підстав порушення судом норм процесуального права, неповного дослідження судом фактичних обставин та неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, у зв`язку з чим позивач просить скасувати рішення суду у цій справі в частині відмови у задоволені його вимог та ухвалити інше рішення про задоволення адміністративного позову у повному обсязі, а відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у  задоволенні позову ОСОБА_1 ..  
Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційних скарг позивача та відповідача, виходячи з нижченаведеного.
Судом першої та апеляційної інстанції за результатом дослідження поданих до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що постановою Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області №2848800 від 16.08.2024 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.14), але зазначена постанова №2848800 від 16.08.2024 була оскаржена позивачем у судовому порядку, і рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2024 у справі №335/9605/24 позовні вимоги ОСОБА_1 були залишені без задоволення, рішення набрало законної сили 06.12.2024 (а.с.9-12), а 08.12.2024 позивачем згідно квитанції №9362-9780-9982-3320 сплачено накладений постановою №2848800 від 16.08.2024 штраф у розмірі 510,00 грн. (а.с.47).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2025 державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76875721 (а.с.48) та постанову про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження №76875721 у розмірі 415,00 грн. (а.с.49) і про стягнення виконавчого збору у розмірі 102,00 грн. (а.с.78), які 22.02.2025 року направлялися на адресу позивача супровідними листами (а.с.84,85,87), а 03.02.2025 року було винесено постанови про арешт коштів боржника (а.с.13) та про розшук майна боржника (а.с.77), які також направлялися на адресу позивача супровідними листами (а.с.81,82,83).
У подальшому, а саме, 04.02.2025 позивач сплативши суму мінімальних витрат виконавчого провадження подав відповідачу заяву про добровільну сплату ним до відкриття виконавчого провадження накладеного постановою №2848800 від 16.08.2024 штрафу у розмірі 510,00 грн, саме у зв`язку з чим 04.03.2025 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанови про зняття майна з розшуку (а.с.45) та про зняття арешту з коштів (а.с.46), а 05.02.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №76875721 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із сплатою боржником штрафу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с.76).
Проте, позивач вважаючи протиправними винесені відповідачем постанови від 22.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №76875721 та від 22.01.2025 про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №76875721, звернувся 04.02.2025 року до суду з позовом у цій справі, і суд першої інстанції надаючи оцінку спірним правовідносинам правильно виходив з положень ст.1, п.6 ч.1 ст.3, ч.1 ст.18, п.1 ч.1 ст.26, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1404-VIII), на підставі аналізу яких суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №2848800 від 16.08.2024, які обґрунтовані судом саме тим, що виконавче провадження ВП № 76875721 було відкрито державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до вимог ст.ст.3, 4, 25, 26, 27 Закону №1404-VIII на підставі отриманих від Департаменту патрульної поліції в Запорізької області заяви № 23844/41/32/2024 від 12.09.2024 (а.с.86) про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з ОСОБА_1 1020,00 грн, до якої долучено на додаток постанову ЕНА № 2848800 від 16.08.2024.
Як встановлено за матеріалами справи, відомості від позивача про добровільну сплату ним штрафу за постановою ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 відповідач отримав лише 04.02.2025, тобто, після наданої позивачем заяви з відповідними документами, а тому за висновками суду першої інстанції правові підстави для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2025 ВП 76875721 у даному спірному випадку відсутні.
Судова колегія у повному обсязі погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки виконавче провадження ВП № 76875721 було відкрито було відкрито державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) саме на підставі отриманої від Департаменту патрульної поліції в Запорізької області заяви № 23844/41/32/2024 від 12.09.2024, в якій заявлялося про примусове виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з ОСОБА_1 1020,00 грн, до якої на додаток було долучено саму постанову ЕНА № 2848800 від 16.08.2024, і на день відкриття виконавчого провадження у відповідача не було будь якої інформації про добровільне виконання позивачем постанови про накладення штрафу у справі про адміністративне правопорушення і тому відповідно, у відповідача не було правових підстав не сприймати постанову ЕНА № 2848800 від 16.08.2024, надіслану на його адресу разом із заявою № 23844/41/32/2024 від 12.09.2024, не як виконавчий документ в розумінні приписів п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону № 1404 та не вживати визначені чинним законодавством заходи по її примусовому виконанню, у тому числі, і не було підстав не відкривати виконавче провадження, по якому колегія суддів зауважує, відразу, після отримання від позивача заяви і відповідних документів, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №76875721 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.76).
Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції у вищенаведеній частині не спростовуються, а твердження позивача в апеляційній скарзі про безпідставність відкриття виконавчого провадження задля примусового виконання постанови ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 спростовується є заявою Департаменту патрульної поліції в Запорізької області про примусове виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з ОСОБА_1 1020,00 грн до якої було долучено постанову ЕНА № 2848800 від 16.08.2024, по якій позивач сплатив штраф лише 8 грудня 2024 року, але не повідомив про це відповідача ні письмово ні в усній формі. Той факт, що позивач 16.12.2024 року повідомляв управління патрульної поліції в Запорізькій області про сплату ним штрафу за постановою  ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 не є доказом безпідставності та протиправності відкриття відповідачем виконавчого провадження 22.01.2025, оскільки управління патрульної поліції в Запорізькій області про цей факт (сплати позивачем штрафу) відповідача не повідомляли, і раніше надіслану у вересні 2024 року заяву про примусове виконання постанови ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 не  відкликали, що позивачем не оскаржувалося та не предметом спору у цій справі взагалі.
Та обставина, що відповідачем з вересня 2024 року по січень 2025 року не здійснював будь-яких дій по примусовому виконанню отриманої ним у вересні 2025 разом з заявою управління патрульної поліції в Запорізькій області постанови ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 – не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2025 ВП 76875721, а про факт сплати позивачем штрафу за 45 днів до відкриття провадження, відповідач як мінімум мав бути повідомлений. Інші доводи апеляційної скарги позивача також не можуть бути підставою для визнання протиправною і скасування постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження, а відповідно і для скасування суду у вищенаведеній частині. 
Обговорюючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про скасування постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідичук Я.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.01.2025 ВП 76875721, колегія суддів бере до уваги, що суд першої інстанції виходячи з правового аналізу положень статті 42 та пункту 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, якими чітко регламентовано підстави та процедуру здійснення виконавчого провадження, розмежовано такі поняття, як визначення та стягнення витрат виконавчого провадження, та визначено порядок винесення відповідних постанов державного виконавця та їх наслідки, правильно акцентував увагу на тому, що стягнення витрат виконавчого провадження не є неминуче пов`язаним наслідком із початком виконавчого провадження, а стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування коштів до Державного бюджету України.
Разом з тим, спираючись на положення пункту 2 розділу VI Інструкція з організації примусового виконання рішень стягнення виконавчого збору, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5) та пункти 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 і пункти 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 і статтю 27 Закону № 1404-VІІІ, суд першої обґрунтовано також зазначив, що відповідач у даному спірному правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження одночасно з відкриттям виконавчого провадження, а тому, відповідно, підстав для визнання вказаної постанови протиправної дійсно підстав немає.
          У той же час, правильно враховуючи положеннях пункту 2 Розділу VI Інструкції №512/5 та висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 16.04.2020 по справі №640/8425/19 та у постанові від 15.01.2020 по справі №750/4975/17, суд першої інстанції оцінюючи обставини фактичного виконання позивачем постанови Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 до відкриття 22.01.2025 виконавчого провадження ВП 76875721 дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем необхідність стягнення з позивача витрат виконавчого провадження жодним чином не обґрунтовано.
Відповідно, з огляду на те, що стягувачем (Запорізьким РУП ГУНП в Запорізькій області)  безпідставно пред`явлено виконавчий документ до примусового виконання (під час судового оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення)  та не відкликано його з підстав сплати  позивачем штрафу  у добровільному порядку, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що помилка стягувача щодо пред`явлення до примусового виконання постанови Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області №2848800 від 16.08.2024 не може перекладатися на фізичну особу позивача, а тому постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП 22.01.2025 року ВП 76875721 підлягає скасуванню.
Доводами апеляційної скарги відповідача висновки суду першої інстанції у наведені частині не спростовуються, а свідчать лише про власне розуміння норм матеріального права та його застосування, що не може слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.
Підсумовуючи вищевикладене у сукупності та керуючись ст.ст.   242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                            П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – залишити без задоволення 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025   року – залишити без змін
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

           Судове рішення набрало 
законної сили 
27 червня  2025 року 
Виготовлено з автоматизованої 
системи документообігу суду
Суддя                                                                                           С.В. Сафронова