УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/757/24 Головуючий у 1-й інст. Федорчук І. В. 
Номер провадження №33/4805/413/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 16.06.2024 серії ААД №170628 водій  ОСОБА_1 16.06.2024,  о 06:45 год у с. Немиринці по вул. Рильського керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився. Відповідно до акту огляду ОСОБА_1 на  стан алкогольного сп`яніння з використанням  спеціального технічного приладу Alcotest Drager - 6820, встановлено стан алкогольного сп`яніння, результат 0.87 проміле,  з результатами спеціального технічного приладу Alcotest Drager – 6820 порушник не погодився. Своїми діями водій порушив пункт 2.5 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Звернув увагу, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, перебрав на себе функцію обвинувачення та визнав його винним у діях, які йому не інкримінувались. Зокрема, у протоколі зазначено, що він «відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу». Суд направив справу для доопрацювання, після чого працівниками поліції долучено рапорт, у якому зазначено, що водій не погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Проте суд у постанові, викладаючи фабулу правопорушення, зазначив, що він ( ОСОБА_1 ) «керував з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження освідування в установленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився. Відповідно до акту огляду ОСОБА_1 на  стан алкогольного сп`яніння з використанням  спеціального технічного приладу Alcotest Drager - 6820, встановлено стан алкогольного сп`яніння, результат 0.87 проміле,  з результатами спеціального технічного приладу Alcotest Drager – 6820 порушник не погодився. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення пункту 2.5 ПДР, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність». Зауважив, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, що підтверджує практика ЄСПЛ. Крім того, вказав, що викладена судом фабула є незрозумілою і не відповідає як обставинам справи, так і диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Фактично в постанові зазначено, що він вчинив правопорушення, оскільки не погодився з результатами огляду та керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Однак, постанова не містить посилання на те, що він пройшовши огляд на місці зупинки та, не погодившись з результатом, відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Судом не надано оцінки тій обставині, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, проте працівниками поліції йому не було роз`яснено право на проходження огляду в медичному закладі, не виписано відповідне направлення, а відразу після оголошення результатів огляду на місці зупинки - 0,87 проміле, повідомлено, що буде складено протокол. Також вказав, що суд безпідставно послався на рапорт працівника поліції, який не може бути доказом у справі і не може усувати помилки, допущені працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тому, на його думку, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.        
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, підставою притягнення особи, як суб`єкта правопорушення, до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, визначеного відповідною статтею.
Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Зокрема, об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.  
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №170628 від 16.06.2024, вбачається, що  ОСОБА_1  16.06.2024  о 06:45 год у с. Немиринці по вул. Рильського керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1). 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що  ОСОБА_1 у вказаний в протоколі час та місці керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження освідування в установленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився. Відповідно до акту огляду ОСОБА_1 на  стан алкогольного сп`яніння з використанням  спеціального технічного приладу Alcotest Drager - 6820, встановлено стан алкогольного сп`яніння, результат 0,87 проміле,  з результатами спеціального технічного приладу Alcotest Drager – 6820 порушник не погодився. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення пункту 2.5 ПДР, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Пославшись на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні положення містяться у п.п.6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. 
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за такі види адміністративного правопорушення, об`єктивною стороною яких є:
керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, кожне з перелічених діянь становить об`єктивну сторону окремого складу адміністративного правопорушення, за яке може бути передбачена відповідальність вказаною нормою КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №170628 від 16.06.2024, який був предметом розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Водночас, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, показник якого становив 0,87‰ проміле. На запитання поліцейських незгоди з результатом огляду не виказував, на направленні його до закладу охорони здоров`я не наполягав. 
Згідно п.2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Порушення вимог вказаного пункту Правил дорожнього руху має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, проте виключно за умови складання уповноваженими особами протоколу про адміністративне правопорушення, фабула якого відповідатиме об`єктивній стороні такого правопорушення.
Установивши, що  ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 не виказував, поліцейський на виконання вимог закону, мав би скласти протокол щодо  ОСОБА_1 за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. Тобто, працівники поліції мали інкримінувати  ОСОБА_1 порушення п.2.9 а) ПДР, а не п.2.5 ПДР, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, наявному у матеріалах справи. 
Крім того у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак фактично водій такий огляд пройшов. Навіть якщо б відмова мала місце, сама по собі вона не є підставою для притягнення до відповідальності за п. 2.5 ПДР. Така відповідальність можлива лише у разі незгоди водія з результатом огляду на місці та подальшої відмови пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Також, слід зазначити, що згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява №926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Тобто, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.
Проте, не зважаючи на відсутність процесуальної можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, редагував фабулу протоколу та визнав ОСОБА_1 винним у діях, які не інкримінувались останньому та не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про недоведеність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
За змістом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що судом першої інстанції не було дотримано обов`язку всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до помилкового висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у  відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову  Ружинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року, якою   ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік -скасувати.
Прийняти у справі нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич