Номер провадження: 22-ц/813/2661/25 
Справа № 491/485/24
Головуючий у першій інстанції Надєр Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересована особа – Ананьївська міська рада, Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),  
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року у складі судді Надєр Л.М., 
встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа – Ананьївська міська рада, Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у якій просив суд встановити факт того, що його рідний батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Ананьївської Другої сільської ради (третя дільниця) Ананьївського району Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки в складі РСР (нині с. Ананьїв Подільського (минула назва Ананьївського) району Одеської області), також встановити факт, що батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав на території Ананьївської Другої сільської ради (Третя дільниця) Ананьївського району Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки в складі РСР (нині вул. Володимира Великого с. Ананьїв Подільського (колишня назва Ананьївського району Одеської області) з 02.02.1938 по 28.06.1940.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживав на території Ананьївської Другої сільської ради (третя дільниця) Ананьївського (нині Подільського) району Одеської області. Заявник зазначає, що його батько народився в с. Ананьїв, Третя дільниця Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Автономної Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки в складі Української РСР (нині с. Ананьїв Подільського району Одеської області). Заявник вказує, що зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою Ананьївської міської ради №14 від 04.01.2024. Свідоцтво про народження батька заявника та актовий запис про його народження не збереглися. В березні 2024 року заявник звернувся до посольства Республіки Молдова з заявою про набуття громадянства Республіки Молдова на підставі п.«б» ч.2 ст.12 Закону Республіки Молдова «Про громадянство Республіки Молдова» від 02 червня 2000 року №1024, згідно з яким визнаються громадянами Республіки Молдова особи, які виявили бажання стати громадянами Республіки Молдова, зокрема особи, які до 28 червня 1940 року проживали на території Бессарабії, півночі Буковини, округу Херца та МРСР, а також їх нащадки. При зверненні до посольства Республіки Молдова заявником було надано відповідь з Державного архіву Одеської області, довідку Ананьївської міської ради №14 від 04 січня 2024 року, в якій зазначено, що батько заявника ОСОБА_2 , 1938 року народження, був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також свідоцтво про смерть батька заявника, в якому зазначено його місце народження - Одеська область, Ананьївський район, с. Ананьїв Друга дільниця. Однак заявнику було повернуто заяву про набуття громадянства та роз`яснено, що саме по собі свідоцтво про смерть, в якому зазначено місце народження, не підтверджує факт народження в с. Ананьїв Друга дільниця та проживання на території с. Ананьїв Третя дільниця Ананьївської Другої сільської ради Подільського (колишнього Ананьївського) району в період з дня його народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 і до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому заявник повинен надати до посольства додатково підтверджуючі документи з архівних установ України або місцевих районних адміністрацій чи міських рад. Заявник вказує, що звертався з відповідними заявами до Ананьївської міської ради щодо надання йому довідок та копій погосподарських книг за 1938-1340 роки відносно його батька, однак йому було відмовлено у видачі таких довідок зі тієї причини, що погосподарські книги Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області значаться в наявності з 1946 року, а тому надати відомості щодо проживання батька заявника в с. Ананьїв Третя дільниця Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області за період з 1938 року по 1940 рік не є можливим. Заявник вказує, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику, щоб вирішувати свої соціальні, побутові, особисті питання та в подальшому вступати у різні юридичні правовідносини, зокрема, з метою отримання ним права на набуття громадянства Республіки Молдова, а рішення суду буде надано заявником разом із заявою про набуття громадянства до посольства Республіки Молдова як підтвердження місця народження та проживання його батька.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Рішення мотивовано тим, що причини та підстави звернення заявника до суду, вказані у його заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, заявником не підтверджено юридичні наслідки, які породжують ці факти та чи не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, та не надано жодних доказів в підтвердження цього, не встановлена мета встановлення тих фактів, які заявник просить суд встановити,

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково дійшов висновку про те, що причини та підстави звернення заявника до суду, вказані у його заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, заявником не підтверджено юридичні наслідки, які породжують ці факти та чи не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, та не надано жодних доказів в підтвердження цього, не встановлена мета встановлення тих фактів, які заявник просить суд встановити. Так, скаржник зазначає, що в порядку збирання підтверджуючих документів, він звернувся до Ананьївської міської ради щодо надання довідок та копій погосподарських книг за 1938-1940 роки відносно ОСОБА_2 (на підтвердження факту проживання), однак заявнику було відмовлено у видачі таких довідок, у зв`язку з тим, що погосподарські книги Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області значаться в наявності з 1946 року, тому надати відомості щодо проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: с.Ананьїв Третя дільниця Ананьївської Другої сільської ради, Ананьївського району, Одеської області за період з 1938 року по 1940 рік не є можливим, що вказано безпосередньо у листі №04-37/775 від 28.03.2024 року. Запити до інших державних установ також жодного результату не дали, оскільки всі документи у воєнні роки були втрачені. На даний час, заявник має намір змінити громадянство та отримати громадянство Республіки Молдова, тому встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, пов`язані з оформленням громадянства, возз`єднанням сім`ї і приведенням у відповідність інших документів цивільного стану. На цей час заявник не має іншої можливості довести факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ананьїв Друга дільниця, Ананьївського району Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки в складі PCP (тепер с.Ананьїв, Подільського колишнього Ананьївського) району Одеської області) з 02.02.1938 року по 28.06.1940 року, ніж як у судовому порядку. Саме ці обставини стали підставою для звернення до суду для встановлення вказаного факту.

В судове засідання 03.07.2025 учасники справи не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заявник причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надав. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

Так, згідно копії свідоцтва про смерть від 25 січня 2024 року, виданого повторно Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження – Україна, Одеська область, Ананьївський район, с. Ананьїв Друга дільниця, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 с. Ананьїв Третя дільниця Ананьївського району Одеської області (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20 листопада 1969 року на ІІ дільниці Ананьєва Ананьївського району Одеської області, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 на ІІ дільниці м. Ананьєва Ананьївського району Одеської області. Його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).
З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 17 вересня 1964 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається, що ОСОБА_2 , 1938 року народження, який народився в м. Ананьєві, 17 вересня 1964 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , 1946 року народження, яка народилась в с. Долинське Ананьївського району Одеської області, актовий запис №32 від 17 вересня 1964 року, після чого дружині присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_5 » (а.с.11), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00043607030 від 15 лютого 2024 року (а.с.12).
З копії листа Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №255/24.22-19 від 26 лютого 2024 року, наданого на запит адвоката Юраш І.О., вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).
Також відповідно до копії листа Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №399/24.22-19 від 05 квітня 2024 року, наданого на запит адвоката Юраш І.О., повідомлено про неможливість поновлення актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки відсутній оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_2 , а тому рекомендовано питання про поновлення актового запису вирішувати в судовому порядку (а.с.14).
Відповідно до листа Державного архіву Одеської області №1189/06-20 від 04 березня 2024 року, наданого у відповідь на запит адвоката Юраш І.О., книги реєстрації актів цивільного стану смт. Ананьїв Ананьївського (м. Ананьїв Подільського) району Одеської області за 1938 рік до Державного архіву Одеської області не надходили і вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років. У зв`язку з цим не є можливим надати витребувану інформацію про народження ОСОБА_2 . Іншими врахованими відомостями щодо витребуваної інформації не володіють (а.с.15).
На запит адвоката Юраш І.О. Ананьївською міською радою надано копії особових рахунків відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16-17).
Відповідно до копії витягу з погосподарської книги за 1947-1948 роки (а.с.19) головою сім`ї зазначений ОСОБА_6 . До списку членів сім`ї входять: ОСОБА_6 , 1908 року народження – голова сім`ї, ОСОБА_7 , 1910 року народження – дружина, ОСОБА_2 , 1933 року народження – син, ОСОБА_8 , 1934 року народження – дочка, ОСОБА_2 , 1937 року народження – син, ОСОБА_9 (відомості про рік народження вказані нерозбірливо).
Відповідно до копії витягу з погосподарської книги за 1950-1952 роки (а.с.21) головою сім`ї зазначений ОСОБА_6 . До списку членів сім`ї входять: ОСОБА_6 , 1908 року народження – голова сім`ї, ОСОБА_7 , 1910 року народження – дружина, ОСОБА_2 , 1933 року народження – син, ОСОБА_8 , 1935 року народження – дочка, ОСОБА_2 , 1938 року народження – син, ОСОБА_10 , 1943 року народження – син, ОСОБА_9 , 1871 року народження – мати.
Відповідно до копії витягу з погосподарської книги №7 за 1953-1955 роки (а.с.22-23) головою сім`ї зазначена ОСОБА_7 . До списку членів сім`ї входять: ОСОБА_7 , 1910 року народження – голова сім`ї, ОСОБА_8 , 1935 року народження – дочка, ОСОБА_2 , 1938 року народження – син, ОСОБА_10 , 1943 року народження – син, ОСОБА_2 , 1933 року народження – син, ОСОБА_9 , 1870 року народження – мати.
Відповідно до копії витягу з погосподарської книги №8 за 1958-1960 роки, 3 дільниця м. Ананьєва (а.с.24-25) головою сім`ї зазначена ОСОБА_7 . До списку членів сім`ї входять: ОСОБА_7 , 1910 року народження – голова сім`ї, ОСОБА_8 , 1935 року народження – дочка, ОСОБА_2 , 1938 року народження – син, ОСОБА_10 , 1943 року народження – син.
Відповідно до копії витягу з погосподарської книги №17 за 1961-1963 роки (а.с.26-27) головою сім`ї зазначена ОСОБА_7 . До списку членів сім`ї входять: ОСОБА_7 , 1910 року народження – голова сім`ї, ОСОБА_2 , 1938 року народження – син, ОСОБА_10 , 1943 року народження – син.
Відповідно до копії витягу з погосподарської книги №8 за 1964-1966 роки (а.с.28-29) головою сім`ї зазначена ОСОБА_7 . До списку членів сім`ї входять: ОСОБА_7 , 1910 року народження – голова сім`ї, ОСОБА_2 , 1938 року народження – син, ОСОБА_10 , 1943 року народження – син, ОСОБА_3 , 1946 року народження – невістка, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 – онука.
Відповідно до копії витягу з погосподарської книги №9 за 1967-1970 роки (а.с.30-31) головою сім`ї зазначений ОСОБА_2 . До списку членів сім`ї входять: ОСОБА_2 , 1938 року народження – голова сім`ї, ОСОБА_3 , 1946 року народження – дружина, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 – дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 – син.
Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради №14 від 04 січня 2024 року ОСОБА_2 , 1938 року народження, був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.32).
Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 02 лютого 1963 року ІНФОРМАЦІЯ_10 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.52-54).
З листа архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області №081-01-16/106 від 11 вересня 2024 року, наданого у відповідь на запит адвоката Юраш І.О., вбачається, що документи, які підтверджують трудову діяльність працівників колгоспів та інших установ на території с. Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області в період 1938-1960 роки, в архівний відділ на постійне зберігання не надходили. Документи, які підтверджують фактичне або зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (в період з 1938 року по 1960 роки) на постійне зберігання до архівного відділу не надходили (а.с.55).
З листа Комунальної установи «Трудовий архів Ананьївської міської ради» №01-23/30 від 12 вересня 2024 року вбачається, що в Комунальній установі «Трудовий архів Ананьївської міської ради» на зберіганні, згідно акту приймання-передавання №54 та описів 1-О, 2-О/С знаходяться документи з кадрових питань (особового складу) Приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс» (правонаступник колгоспу імені Правди) Другої дільниці Ананьївського району Одеської області з 1946 по 2001 роки. В документах архівного фонду Приватне сільськогосподарське підприємство «Едельвейс» (правонаступник колгоспу імені Правди) Другої дільниці Ананьївського району Одеської області інформація про роботу ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за 1946-1960 роки відсутня. В книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за період з 1952 по 1964 роки є запис про роботу « ОСОБА_12 ». Інформація про фактичне або зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 в КУ «Трудовий архів Ананьївської міської ради» відсутня. До вказаного листа додано архівну копію відомостей про роботу ОСОБА_7 , особовий рахунок НОМЕР_4 , архівну копію історичної довідки Приватного сільськогосподарського підприємства «Едельвейс» 2-ої дільниці м. Ананьєва Ананьївського району Одеської області (а.с.57-59).
З наданої заявником копії трудової книжки від 04 вересня 1962 року, вбачається, що вона видана на ім`я ОСОБА_2 , 1938 року народження, в якій заповнені відповідні графі про його трудову діяльність з 1963 року (а.с.60-61).
З копії військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_10 у 1989 році на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , вбачається, що 31 травня 2022 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.62)

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті  315 ЦПК України).
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.
У вказаній справі ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що його рідний батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Ананьївської Другої сільської ради (третя дільниця) Ананьївського району Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки в складі РСР (нині с. Ананьїв Подільського (минула назва Ананьївського) району Одеської області), також встановити факт, що батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав на території Ананьївської Другої сільської ради (Третя дільниця) Ананьївського району Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки в складі РСР (нині вул. Володимира Великого с. Ананьїв Подільського (колишня назва Ананьївського району Одеської області) з 02.02.1938 по 28.06.1940.
Заявник посилався на те, що встановлення вказаного факту необхідне йому з метою отримання ним права на набуття громадянства Республіки Молдова.
Оскільки свідоцтво про народження батька заявника та актовий запис про його народження не збереглися та відомості з по господарських книг за 1938-1940 року відсутні, останній вимушений був звертатись до суду із вказаною заявою.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Вказаною постановою також встановлено, що суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом).
Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту, суд першої інстанції виходив з того, що причини та підстави звернення заявника до суду, вказані у його заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, заявником не підтверджено юридичні наслідки, які породжують ці факти та чи не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, та не надано жодних доказів в підтвердження цього, не встановлена мета встановлення тих фактів, які заявник просить суд встановити.
Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на те, що звертаючись до суду із вказаною заявою ОСОБА_1 зазначив, що встановлення вказаних фактів, які викладені в його заяві необхідні йому з метою отримання ним права на набуття громадянства Республіки Молдова, та рішення суду буде надано разом із заявою про набуття громадянства на підтвердження того, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився та проживав на території на території Ананьївської Другої сільської ради (Третя дільниця) Ананьївського району Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки в складі РСР (нині вул. Володимира Великого с. Ананьїв Подільського (колишня назва Ананьївського району Одеської області) з 02.02.1938 по 28.06.1940.
Таким чином, заявником підтверджено причини та підстави звернення заявника до суду, а також юридичні наслідки, які можуть породити у зв`язку з встановлення вказаних фактів (набуття громадянства Республіки Молдова).
Так, як встановлено матеріалами справи, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20 листопада 1969 року на ІІ дільниці Ананьєва Ананьївського району Одеської області, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 на ІІ дільниці м. Ананьєва Ананьївського району Одеської області. Його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).
З копії листа Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №255/24.22-19 від 26 лютого 2024 року, наданого на запит адвоката Юраш І.О., вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).
Таким чином, заявник позбавлений можливості в інший спосіб підтвердити факт народження ОСОБА_2 .
На підтвердження вказаних обставин заявником було надано ряд доказів, про які було зазначено вище.
Крім того, апеляційним судом було витребувано з Головного управління ДМС в Одеській області копію заяви на видачу паспорта (Форма-1) померлого гр. ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Ананьївської Другої сільської ради (третя дільниця), Ананьївського (нині Подільського) району Одеської області та був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На виконання вказаної ухвали суду, Головним управлінням ДМС в Одеській області було надано відповідь в якій зазначено, що відповідно до бази даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Управління міграційними процесами (далі - ЄІАС УМП) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України (зразка 1994 року) серії НОМЕР_6 , виданим 05.12.2001 Ананьївським РС УМВС в Одеській області. Заява про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 знаходиться в архівній картотеці у зв`язку зі смертю особи. Паспортний документ серії НОМЕР_6 особі оформлено у зв`язку з обміном паспорта громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року) серії НОМЕР_7 , виданим 08.01.1980 Ананьївським РВВС в Одеській області на ім?я « ОСОБА_2 » (на рос.мові), ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Серед іншого, відповідно до вищевказаних копій заяв про видачу паспорта (Форма-1), ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Одеська область, с. Ананьїв 2 дільниця. Місцем проживання зазначено с. Ананьїв – 3 дільниця Одеської області. (а.с. 143)
Колегія суддів звертає увагу, що видача паспорту відбувається на підставі заяви особи та документів, що підтверджують її народження.
Таким чином, вказані докази підтверджують, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Одеської області, с. Ананьїв 2 дільниця.
Верховний Суд підкреслював, що у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти (постанова Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 705/928/23).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.06.2025 року у справі №645/7313/23.
Як встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився на території с. Ананьїв, Одеської області. 
Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Ананьїв Друга дільниця, Ананьївський район, Одеська область, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 9)
Відповідно до наданих заявником доказів, а саме з копій погосподарських книг Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області відповідно до яких у період з 1947 по 1949 роки, 1950-1952 роки, 1953-1955 роки ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до яких ОСОБА_2 у вказаний період входив до складу сім?ї, як син ОСОБА_6 , 1908 року народження ОСОБА_7 , 1910 року народження, які проживали на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району.
Таким чином, встановивши що  ОСОБА_2 народився в 1938 році на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, враховуючи, що станом на 1940 рік останньому виповнилось 2 роки, колегія суддів вважає, що останній самостійно не міг змінити місце проживання.
Таким чином, враховуючи, що відомостей про переміщення та переселення сім`ї ОСОБА_5 в період часу з 1938-1940 роки в матеріалах справи не встановлено, колегія суддів враховуючи «баланс вірогідностей» вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 02.02.1938 по 28.06.1940 роки проживав на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області.
Крім того, надані заявником докази свідчать, що ОСОБА_2 народився, проходив службу, одружився та працював на території с. Ананьїв, Одеської області.
Крім того, відповідно до Довідки Ананьївської міської ради, громадянин ОСОБА_2 , 1938 року народження, був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 32)
Таким чином, колегія суддів надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам у їх сукупності, врахувавши наявність у заявника труднощів в отриманні дублікатів документів, які підтверджують народження його батька, та з урахуванням принципу «балансу вірогідностей» дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження та проживання ОСОБА_2 , 1938 року народження за адресою с. Ананьїв, Подільського району, Одеської області. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про встановлення факту, за вищевказаного обґрунтування. 

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів що мають юридичне значення, заінтересовані особи: Ананьївська міська рада та Любашівський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – задовольнити частково.
Встановити факт того, що рідний батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_13 на території Ананьївської Другої сільської ради (третя дільниця) Ананьївського району Одеської області.
Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживав на території Ананьївської Другої сільської ради (Третя дільниця) Ананьївського району Одеської області з 02.02.1938 по 28.06.1940.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: