Номер провадження: 22-ц/813/3572/25 
Справа № 521/8680/21
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах дитини ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних хворобою, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , за яким просить стягнути разово з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) половину фактично понесених в строк до 02 червня 2021 року, додаткових витрат в інтересах та на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 71719,07 гривень та понесені судові витрати в розмірі 10 000,0 гривень, обґрунтовуючи це тим, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом III групи з дитинства і довічно та потребує додаткових витрат у зв`язку із хворобою. Станом на травень 2021 року відповідно до ІПР та Плану реабілітаційних заходів по медичній реабілітації ОСОБА_3 розмір додаткових витрат у зв`язку з хворобою складає: стоматологія 14300,0 грн.; офтальмологія (лінзи) 7770,75 грн., офтальмологія (лікування) 1534,45 грн., окуляри 3475,0 грн.; пневмонія лікування 623,45 грн.; кінезотерапія 16141,0 грн.; діагностика, обстеження – 5325,0 грн.; ліки - 3309,53 грн.; лікувальний масаж – 8160,0 грн.; санаторно-курортний відпочинок - 8772,99 грн.; медичні вироби для лікувального масажу – 1749,0 грн.; білети «ОХМАТДИТ» - 557,90 грн.; Загальна сума витрат - 71719,07 грн. (а. с. 1 – 3, 25 – 93, т. 1).
У позивачки ОСОБА_1 не має можливості самостійно матеріально забезпечувати свою дочку, ОСОБА_3 , у повному обсязі, оскільки на її утриманні, також перебуває неповнолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує домашнього догляду, згідно медичної довідки 58/03 від 14.12.2018 року. Тому позивачка була змушена позичити гроші для додаткових витрат, пов`язаних із хворобою спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а частину грошей використала із власних попередніх заощаджень. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
Малиновським районним судом м. Одеси від 30 листопада 2021 року ухвалено заочне рішення, за яким позов ОСОБА_1 , в інтересах дитини ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину викликаних хворобою задоволений частково.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року скасовано, призначено підготовче судове засідання.
25 червня 2024 року до суду надана заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, за якою ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_4 половину фактично понесених додаткових витрат, викликаних хворобою на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 118330,02 грн.
Заява обґрунтована таким. Розмір додаткових витрат збільшений на 46610,02 грн. ніж заявлений у первісному позові та підтверджується такими доказами.
1.Стоматологія – 1650,0 грн. Акт надання послуг № 00128896 від 05 вересня 2021 року ПП «Дент-Арт» та квитанція про фактичну сплату за надання послуг, вказаних в акті.
2.Офтальмологія (лінзи) – 4696,0 грн. Звіт з продажу пацієнту з 16 грудня 2020 року по 30 червня 2022 року, квитанції про фактичну сплату та медичні висновки лікарів-офтальмологів.
3.Офтальмологія (лікування) - 1608,32. Медичні висновки лікаря-офтальмолога, рецепти на ліки та квитанції про сплату за ліки та послуги лікарів.
4.Спортивно-оздоровчі послуги, кінезітерапія, ЛФК – 17148,0 грн. ІПР інваліда 64Б/64Б, план реабілітаційних заходів за медичною реабілітацією, довідка з ФЦ «Шторм», квитанції про сплату послуг.
5.Окуляри – 7280,0 грн. Медичні висновки лікарів та квитанції про фактичну сплату окулярів та послуг.
6.Оздоровлення - 4296,83 грн. Відривний талон до путівки № 1984 від 28 серпня 2021 року, письмове підтвердження вартості путівки, виписка з АТ КБ «ПриватБанк» про фактичну сплату.
7.Масаж – 10384,0 грн. Звіт з продажу від 20 травня 2024 року, копія ІПР інваліда 64Б/64Б, план реабілітаційних заходів за медичною реабілітацією, за медичним висновком від 19.02.2019 року.
8.Діагностика – 990,0 грн. Квитанція про сплату послуг медичних досліджень, копія сторінки з медичної карти щодо призначення вказаних досліджень.
9.Ліки - 469,90 грн. Квитанції про сплату ліків та копія сторінки з медичної карти щодо призначення вказаних ліків.
10.Мобільний телефон для навчання – 44697,0 грн. Оскільки на період пандемії у вищих навчальних закладах була запроваджена дистанційна форма навчання, виникла крайня необхідність у придбанні якісного мобільного телефона, який також був безпечним для зору дитини.
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду,  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яка в подальшому була нею уточнена (т.2 а. с. 171-176), в якій просить рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2024 року частково змінити та стягнути з ОСОБА_4  на користь позивачки, ОСОБА_1 фактично понесені нею додаткові витрати викликані хворобою на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 118 330,02 грн. в іншій частині рішення щодо відмови у задоволенні позову  ОСОБА_1 в інтересах повнолітньої дочки  ОСОБА_3  до  ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину – залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Присутні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник – адвокат Рашкевич Світлана Олександрівна підтримали доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Антонова Людмила Григорівна заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оцінюючи надані до суду стороною позивача докази додаткових витрат, суд враховував: вимоги щодо стягнення додаткових витрат, які понесла позивач після досягнення дочкою ОСОБА_3 повноліття, тобто після ІНФОРМАЦІЯ_5 ; які не доведені; за якими пропущений строк позовної давності; за яким вже було ухвалено рішення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено наступні обставини.
З 09 грудня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13 лютого 2013 року рішенням Кілійського районного суду Одеської області було розірвано, рішення суду набрало законної сили 26 лютого 2013 року.
Від цього шлюбу народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 345, видане Відділом РАГС Малиновського районного управління юстиції від 20 серпня 2001 року.
Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати із матір`ю - ОСОБА_1 .
18 листопада 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 521/8271/19 ухвалено рішення, за яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,0 грн. щомісячно, починаючи з 16 травня 2019 року до закінчення навчання (планована дата закінчення навчання 30 червня 2022 року). Крім того, вказаним судовим рішенням стягнуто додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 4282,5 гривень. Вказане судове рішення набрало законної сили 30 грудня 2019 року.
Відповідач ОСОБА_4 , добровільно не виконав свої аліментні зобов`язання за судовим рішенням, тому 06 липня 2020 року старшим державним виконавцем Бурлаченко О.В. відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню аліментів та додаткових витрат.
Станом на 10 березня 2021 року у відповідача рахувалася заборгованість зі сплати аліментів 41000,0 грн. та до нього були застосовані штрафні санкції, після чого відповідач виконав свої аліментні зобов`язання.
Про вказане свідчать рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року по цивільній справі № 521/8271/19 та матеріали виконавчих проваджень № 62486464 та № 62486661.
Дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом III групи з дитинства довічно, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ № 238599 від 09 квітня 2019 року та довідкою Департаменту праці та соціальної політики ОМР № 1435 від 07 травня 2019 року (а. с. 11 – 12, т. 1).
25 червня 2024 року до суду надана заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, за якою ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_4 половину фактично понесених додаткових витрат, викликаних хворобою на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 118330,02 грн (а. с. 32 – 39, т. 2).
Заява обґрунтована таким. Розмір додаткових витрат збільшений на 46610,02 грн ніж заявлений у первісному позові та підтверджується такими доказами (а. с. 40 - 78, т. 2).
1.Стоматологія – 1650,0 грн. Акт надання послуг № 00128896 від 05 вересня 2021 року ПП «Дент-Арт» та квитанція про фактичну сплату за надання послуг, вказаних в акті.
2.Офтальмологія (лінзи) – 4696,0 грн. Звіт з продажу пацієнту з 16 грудня 2020 року по 30 червня 2022 року, квитанції про фактичну сплату та медичні висновки лікарів-офтальмологів.
3.Офтальмологія (лікування) - 1608,32. Медичні висновки лікаря-офтальмолога, рецепти на ліки та квитанції про сплату за ліки та послуги лікарів.
4.Спортивно-оздоровчі послуги, кінезітерапія, ЛФК – 17148,0 грн. ІПР інваліда 64Б/64Б, план реабілітаційних заходів за медичною реабілітацією, довідка з ФЦ «Шторм», квитанції про сплату послуг.
5.Окуляри – 7280,0 грн. Медичні висновки лікарів та квитанції про фактичну сплату окулярів та послуг.
6.Оздоровлення - 4296,83 грн. Відривний талон до путівки № 1984 від 28 серпня 2021 року, письмове підтвердження вартості путівки, виписка з АТ КБ «ПриватБанк» про фактичну сплату.
7.Масаж – 10384,0 грн. Звіт з продажу від 20 травня 2024 року, копія ІПР інваліда 64Б/64Б, план реабілітаційних заходів за медичною реабілітацією, за медичним висновком від 19.02.2019 року.
8.Діагностика – 990,0 грн. Квитанція про сплату послуг медичних досліджень, копія сторінки з медичної карти щодо призначення вказаних досліджень.
9.Ліки - 469,90 грн. Квитанції про сплату ліків та копія сторінки з медичної карти щодо призначення вказаних ліків.
10.Мобільний телефон для навчання – 44697,0 грн. Оскільки на період пандемії у вищих навчальних закладах була запроваджена дистанційна форма навчання, виникла крайня необхідність у придбанні якісного мобільного телефона, який також був безпечним для зору дитини.
Колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третястатті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зістаттею 12 Закону України «Про охорону дитинства`на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.1,2 Закону України "Про охорону дитинства"батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних приписів закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину (постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі №756/9882/19).
Ці правила стосуються особливих обставин, до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 року у справі №761/27222/10 (провадження №61-8815св21).
У постанові від 04.12.2019 року у справі №320/383/19 Верховний Суд зауважив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
В свою чергу, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.
Тобто якщо ці витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини, наприклад музика, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини у музичній школі з вказівкою тривалості повного курсу навчання, підтвердити витрати пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь та музичних інструментів, періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Аналогічно у випадку наявності особливих здібностей дитини у поглибленому вивченні іноземної мови, що підтверджується відзнакою у мовних олімпіадах або перемогою у конкурсах або навпаки потреба у заняттях у зв`язку з порушенням розвитку здібностей дитини, необхідно надати відповідні рекомендації, а також розрахунок вартості відповідного курсу навчання з урахуванням його тривалості.
Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині або вартість процедур, які необхідно зробити.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі, що переглядається встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 345, видане Відділом РАГС Малиновського районного управління юстиції від 20 серпня 2001 року, яка є інвалідом III групи з дитинства довічно, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ № 238599 від 09 квітня 2019 року та довідкою Департаменту праці та соціальної політики ОМР № 1435 від 07 травня 2019 року.
13 лютого 2013 року рішенням Кілійського районного суду Одеської області було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , рішення суду набрало законної сили 26 лютого 2013 року.
Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати із матір`ю - ОСОБА_1 .
18 листопада 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 521/8271/19 ухвалено рішення, за яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,0 грн щомісячно, починаючи з 16 травня 2019 року до закінчення навчання (планована дата закінчення навчання 30 червня 2022 року). Крім того, вказаним судовим рішенням стягнуто додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 4282,5 гривень. Вказане судове рішення набрало законної сили 30 грудня 2019 року.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину до відповідача, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом III групи з дитинства і довічно та потребує додаткових витрат у зв`язку із хворобою. Станом на травень 2021 року відповідно до ІПР та Плану реабілітаційних заходів по медичній реабілітації ОСОБА_3 розмір додаткових витрат у зв`язку з хворобою складає: стоматологія 14300,0 грн; офтальмологія (лінзи) 7770,75 грн, офтальмологія (лікування) 1534,45 грн, окуляри 3475,0 грн; пневмонія лікування 623,45 грн; кінезотерапія 16141,0 грн; діагностика, обстеження – 5325,0 грн; ліки - 3309,53 грн; лікувальний масаж – 8160,0 грн; санаторно-курортний відпочинок - 8772,99 грн; медичні вироби для лікувального масажу – 1749,0 грн; білети «ОХМАТДИТ» - 557,90 грн; Загальна сума витрат - 71719,07 грн.
На підтвердження здійснення додаткових витрата, позивачем надано відповідні платіжні інструкції та фіскальні чеки.
В подальшому, 25 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про збільшення розміру позовних вимог, за якою ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_4 половину фактично понесених додаткових витрат, викликаних хворобою на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 118330,02 грн.
Заява обґрунтована таким, що розмір додаткових витрат збільшений на 46610,02 грн. ніж заявлений у первісному позові та підтверджується такими доказами. 1.Стоматологія – 1650,0 грн. Акт надання послуг № 00128896 від 05 вересня 2021 року ПП «Дент-Арт» та квитанція про фактичну сплату за надання послуг, вказаних в акті. 2.Офтальмологія (лінзи) – 4696,0 грн. Звіт з продажу пацієнту з 16 грудня 2020 року по 30 червня 2022 року, квитанції про фактичну сплату та медичні висновки лікарів-офтальмологів. 3.Офтальмологія (лікування) - 1608,32. Медичні висновки лікаря-офтальмолога, рецепти на ліки та квитанції про сплату за ліки та послуги лікарів. 4.Спортивно-оздоровчі послуги, кінезітерапія, ЛФК – 17148,0 грн. ІПР інваліда 64Б/64Б, план реабілітаційних заходів за медичною реабілітацією, довідка з ФЦ «Шторм», квитанції про сплату послуг. 5.Окуляри – 7280,0 грн. Медичні висновки лікарів та квитанції про фактичну сплату окулярів та послуг. 6.Оздоровлення - 4296,83 грн. Відривний талон до путівки № 1984 від 28 серпня 2021 року, письмове підтвердження вартості путівки, виписка з АТ КБ «ПриватБанк» про фактичну сплату. 7.Масаж – 10384,0 грн. Звіт з продажу від 20 травня 2024 року, копія ІПР інваліда 64Б/64Б, план реабілітаційних заходів за медичною реабілітацією, за медичним висновком від 19.02.2019 року. 8.Діагностика – 990,0 грн. Квитанція про сплату послуг медичних досліджень, копія сторінки з медичної карти щодо призначення вказаних досліджень. 9.Ліки - 469,90 грн. Квитанції про сплату ліків та копія сторінки з медичної карти щодо призначення вказаних ліків. 10.Мобільний телефон для навчання – 44697,0 грн. Оскільки на період пандемії у вищих навчальних закладах була запроваджена дистанційна форма навчання, виникла крайня необхідність у придбанні якісного мобільного телефона, який також був безпечним для зору дитини.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на таке.
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини.
Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. 
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.
Крім того, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).
Як правильно враховано судом першої інстанції, станом на час подання позовної заяви (14 червня 2021 року) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , набула статусу повнолітньої особи, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином, правових підстав для застосування ст. 185 СК України, при досягненні ОСОБА_3 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнення додаткових витрат на дитину викликаних хворобою, що підтверджуються відповідними фіскальними чеками після 05.04.2019 року, відсутні, оскільки обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, не передбачений нормами Глави 16 СК України, а регулюються положенням ст. 199 СК України, і за обставин встановлених у справі, було реалізовано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року по цивільній справі № 521/8271/19, за яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,0 грн. щомісячно, починаючи з 16 травня 2019 року до закінчення навчання (планована дата закінчення навчання 30 червня 2022 року). 
Також, вказаним судовим рішенням стягнуто додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 4282,5 гривень. Вказане судове рішення набрало законної сили 30 грудня 2019 року. При цьому додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення яких заявлені позовні вимоги у розмірі 114 841,47 грн., булипонесені ОСОБА_7 ,як вбачається з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2019 року, до набуття дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , які є предметом розгляду справи, яка переглядається в апеляційному порядку, то на підтвердження понесення таких витрат позивачем надано такі докази як фіскальні чеки щодо ліків на суму 623,45 грн. за лікування дочки від пневмонії у березні 2013 року, посадочні документи на ім`я ОСОБА_8 : Одеса – Київ на 02.02.2015 р. на суму 269,44 грн., Київ – Одеса на 05.02.2015 року на суму 288,46 грн., які були необхідні в період з 02.02.2015 р. по 05.02.2015 року у зв`язку з перебуванням на консультації в ДУ «НСДКЛ «ОХМАТДИТ» за направлення Управління охорони здоров`я, судом першої інстанції правильно враховано положення ст. 257 ЦК України щодо застосування пропуску строку позовної давності, яка була заявлена представником відповідача у відзиві від 05.09.2024 року, оскільки ці витрати понесені позивачем в лютому 2015 року, а з відповідним позовом позивачка звернулася в червні 2021 року, тобто із пропуском встановленого зазначеною нормою закону трирічного строку, що має своїм наслідком відмову в задоволенні позову в цій частині (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/8271/19 позивачці відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат на придбання ліків на суму 623,45 грн. Разом з тим судом не ідентифіковано чек на придбання ліків , який досліджений судом у справі № 521/8271/19 та не встановлено чи є той чек тим самим чеком, який повторно наданий позивачем у справі, яка переглядається, в якості доказу понесення додаткових витрат.
Дані обставини скаржником не висвітлені, внаслідок чого в апеляційного суду відсутні підстави для скасування рішення суду в цій частині та закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Тому колегія суддів погоджується з висновком районного суду про застосування до цієї частини вимог позовної давності, про яку заявлено відповідачем. 
За таких обставин, суд першої інстанції надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та з урахуванням всіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову  ОСОБА_1 , в інтересах дитини ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних хворобою.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд не навів жодного обґрунтування за заявленими ОСОБА_1 вимогами про стягнення понесених нею додаткових витрат, викликаних хворобою повнолітньої дочки ОСОБА_3 і не розглянув ті доводи, якими обґрунтована позовна заява з урахуванням її уточнення, то апеляційний суд звертає увагу на таке. 
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).
Позов має певну юридичну конструкцію, зокрема прохальну частину в якій безпосередньо міститься позовні вимоги.
Як вбачається зі змісту позовної заяви від 14.06.2021 року, прохальна частина міститься наступну редакцію: прошу: суд, стягнути одноразово з відповідача ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) на користь позивачки, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) половину фактично понесених в строк до 02 червня 2021 року, додаткових витрат в інтересах та на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 71 719,07 гривень та понесені судові витрати в розмірі 10000,0 гривень.
24.06.2024 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог 25 червня 2024 року до суду надана заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, за якою ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_4 половину фактично понесених додаткових витрат, викликаних хворобою на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 118 330,02 грн.
Тобто розмір позовних вимог про стягнення додаткових витрат збільшений на 46 610,02 грн. ніж заявлений у первісному позові. 
Резолютивна частина оскаржуваного рішення викладена наступним чином: «У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних хворобою – відмовити».
Тобто судом фактично розглянуті вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 понесені нею додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 .
При цьому зазначення судом про розгляд позову ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_3 суті рішення не змінює, оскільки йдеться про ті витрати, які позивач здійснила на дитину та в її інтересах і які позивач вважає додатковими (такими, що не охоплюються аліментними платежами). 
При таких обставинах доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині є неприйнятними.
Інші доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 25.06.2025 року.

Головуючий                                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        Л.М. Вадовська 

                                                                                С.О. Погорєлова